АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5710/17
Провадження № 22-ц/792/1782/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника Першого відділу ДВС м. Хмельницький ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державної виконавчої служби.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду ОСОБА_3 зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року його позов задоволено та зобовязано ОСОБА_4 надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку № 6 по вул. Соборній у м. Хмельницькому. Позивач вказував, що 18.03.2013 року видано виконавчий лист та постановою державного виконавця від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження. Так як державний виконавець не організував належним чином виконання судового рішення в межах повноважень, наданих йому законом, тому ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.04.2016 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ, що виразилась у невиконанні зазначеного рішення суду.

Позивач вважає, що такою бездіяльністю першого міського ВДВС Хмельницького МРУЮ щодо вжиття заходів до виконання судового рішення йому заподіяно моральну шкоду, оскільки він змушений добиватись виконання рішення суду більше трьох років, отримує нервові стреси, погіршується його самопочуття, він змушений додатково витрачати свій час, звертатись до суду та змінювати усталений спосіб свого життя. У звязку з викладеним, позивач просив стягнути на його користь з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 5000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницький на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 казначейська служба України вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим та посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, ОСОБА_3, визначаючи ОСОБА_5 казначейську службу України відповідачем у справі, не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправними діями чи бездіяльністю завдано останньому органом Казначейства. Ототожнення позивачем ОСОБА_5 Україна з державним органом Державною казначейською службою України апелянт вважає помилковим, адже згідно положень ч.2 ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, якою і є ДКСУ, не відповідають за зобовязаннями держави, а тому ОСОБА_5 казначейська служба України є неналежним відповідачем у справі. Також апелянт посилається на те, що позивачем під час розгляду справи не обґрунтовано та не доведено загальні підстави відшкодування моральної шкоди, а саме: протиправність дій та причинно-наслідковий зв'язок між протиправністю дій відповідача і моральною шкодою. Апелянт вказує, що ОСОБА_5 казначейська служба України не перебувала із позивачем у цивільно - правових відносинах, а тому не завдавала і не могла завдати останньому шкоди (моральної немайнової), чи будь-яких інших втрат. Крім того, позивачем не надано належних доказів заподіяння йому моральної шкоди у визначеному ним розмірі.

Представник апелянта та представник Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області підтримали апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених і просять скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволенні позову відмовити.

Позивач, який в установленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до апеляційного суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог Хмельницька обласна спілка споживчих товариств, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, виконавчий комітет Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні елементами будинку шляхом знесення самочинно побудованої прибудови та зобовязано ОСОБА_8 надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій будинку) № 6 по вулиці Соборній у м. Хмельницькому.

На виконання вказаного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області видано виконавчі листи №2/2218/1508/2012 від 01.04.2013 року, 18.03.2013 року, 01.04.2013 року.

Постановами державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 16.04.2014 року закінчено вищезазначені виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.10.2014 року зазначені постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано та зобов'язано державного виконавця виконати рішення суду.

З часу відновлення виконавчого провадження рішення суду не виконано, що визнається представником Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Вказані обставини встановлені ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_7 на бездіяльність державного виконавця та інших осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.04.2016 року, що набрала законної сили 05.05.2016 року, визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зобов'язання ОСОБА_4 надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) у будинку №6 по вул. Соборній в місті Хмельницькому протиправною; визнано бездіяльність начальника першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_9 щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року протиправною та зобовязано державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ ОСОБА_10 виконати рішення суду від 09.07.2012 року.

При відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року №6-48цс13.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї частини 2 зазначеної статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В силу положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (в редакції на час виникнення спірних відносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз.1 ч.2 ст.11 Закону №606-XIV).

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних відносин) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності на підставі ст.1176 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільно-правового правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2016 року бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, визнано неправомірною. Тому, в силу ст.61 ЦПК України цей факт не потребує доказування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою КРИМ або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що бездіяльністю державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що полягала у невиконанні у встановлений законом термін рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 липня 2012 року позивачу заподіяна моральна шкода.

Моральна шкода, заподіяна позивачу, виражалася у докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, змін усталеного способу життя, позивач був змушений звертатися до суду з приводу бездіяльності державного виконавця. Крім того, у зв'язку з невиконанням рішення суду позивач, як співвласник спірного підвального приміщення, позбавлений був можливості користуватися вказаним приміщенням.

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позову та враховуючи характер і обсяг завданих моральних страждань позивача вірно стягнув на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2000 грн., частково задоволивши позовні вимоги.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність рішення суду щодо задоволення позовних вимог до Державної казначейської служби України є такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 4 Положення про ОСОБА_5 казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ОСОБА_5 казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Як вбачається із резолютивної частин оскаржуваного рішення, судом стягнуто кошти саме з Державного бюджету України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через ОСОБА_5 казначейську службу України, а не з Державної казначейської служби.

Відповідно до п. 1 Положення про ОСОБА_5 казначейську службу України, що затверджене Указом Президента України від 13.04.2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ОСОБА_5 казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не обґрунтовано та не доведено підстави відшкодування завданої ОСОБА_3 шкоди є такими, що не заслуговують на увагу, адже позивачем в позовній заяві викладено обґрунтування підстав щодо відшкодування моральної шкоди з посиланням на положення ст.ст. 1167, 1173 ЦК України. Щодо доведеності обставин справи, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов, вірно виходив з того, що ОСОБА_3 має право на відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету моральної шкоди, яка була йому заподіяна в зв'язку з бездіяльністю державного виконавця Перщого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, яка полягала у невиконанні у встановлений законом термін рішення хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, що підтверджується ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.04.2016 року, що набрала законної сили 05.05.2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_11

Судді /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Справа № 22ц/792/1782/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 30