Справа № 372/2757/17
Провадження № 2-1517/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 листопада 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_2, такою що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та примусове зняття з реєстраційного обліку в його квартирі. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона є власником вищезазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Окрім того позивач зазначає, що в квартирі зареєстрований її син ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 та двоє їх неповнолітніх дітей. Відповідач хоч фактично і зареєстрований в квартирі належній позивачу, але не проживає в ній. Зважаючи, що відповідач тривалий час, понад один рік, не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу на праві власності житловому приміщенні, без поважних причин та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, участі у витратах на утримання житла не приймає, чим порушуються права позивача, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав.

Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивачів у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.12.2008 року виданим Українською міською радою та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2008 року.

Згідно з довідкою, наданої відділом адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України роботи Управління ДМС України в Київській області від 18.09.2017 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 27), зазначені відомості також підтверджуються довідкою ( випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 13.09.2017 року, виданою ЖБК «Варіант» (а.с. 6).

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідач в вищезазначеній квартирі АДРЕСА_1 не проживає з липня 2016 року, що підтверджується актами обстеження квартири, починаючи з 30 липня 2016 року, що складені за підписом депутата Української міської ради в присутності свідків (сусідів) та за їх підписами та актом обстеження матеріально-побутових умов від 22 червня 2017 року.

Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки як власник майна він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, і позовні вимоги в порядку ст.391 ЦК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, що порушує права та інтереси позивача, оскільки останній повинен нести витрати по сплаті комунальних послуг в повному обсязі, а тому згідно зі ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірною житловою площею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 10, 59, 60, 197, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. та примусово зняти її з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Болобан В.Г.