У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., МазурЛ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Сокуренко Наталію Вікторівну, на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 13 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 підписано заяву, яка разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають кредитний договір № KGXRRC08300038. Згідно з умовами вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 7 150 грн зі сплатою 12,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 11 червня 2010 року включно.

ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконав, допустив утворення заборгованості, яка станом на 26 квітня 2013 року складає 50 342 грн 48 коп., з яких: 7 150 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 892 грн 97 коп. - заборгованість із сплати процентів за користування кредитом; 3 861 грн - заборгованість за комісією; 20 565 грн 06 коп. - пеня за несвоєчасність виконане зобов'язань за договором; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 373 грн 45 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на те, що відповідач добровільно умови договору не виконує, заборгованість не сплачує, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2007 року в розмірі 50 342 грн та судові витрати.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що відповідач жодних платежів на виконання умов кредитного договору не здійснював, строк дії кредитного договору закінчився 11 червня 2010 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 04 липня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якого звернувся із заявою відповідач.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
О.В. Закропивний
Л.М. Мазур