АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремко В.В.

секретар Герман Я.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Посилався на те, що від Державної казначейської служби України на їх адресу надійшла копія скарги ОСОБА_2, яка була адресована Комітету боротьби з корупцією і організованою злочинністю, про тривале невиконання ГУ ДКСУ у м.Києві платіжного доручення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва про перерахування коштів та просила провести службове розслідування за фактом бездіяльності та неперерахування коштів; начальнику ГУ ДКСУ у м.Києві оголосити догану; поновити її порушені права та зобов'язати відповідальних осіб ГУ ДКСУ у м.Києві невідкладно перерахувати кошти.

ГУ ДКСУ у м.Києві зазначало, що усі перелічені факти не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію позивача, у зв'язку з чим, просило зобов'язати ОСОБА_2 звернутися до Комітету боротьби з корупцією і організованою злочинністю Верховної Ради України зі спростуванням відомостей, зазначених в скарзі від 15 лютого 2017 року щодо злочинної бездіяльності працівників ГУ ДКСУ у м.Києві, звернутися до Державної Казначейської служби України зі спростуванням відомостей , зазначених в скарзі від 15 лютого 2017 року щодо злочинної бездіяльності працівників ГУ ДКСУ у м.Києві та визнати безпідставним звернення ОСОБА_2 від 15 лютого 2017 року до Комітету боротьби з корупцією та організованою злочинністю.

________________________________________________________________________________Справа 2/725/1360/17 Провадження 22ц/794/1364/17 Головуючий у 1 інстанції: Ярема Л.В.

Категорія: 39 Доповідач: Височанська Н.К.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 реалізувала своє право на звернення, передбачене ст.40 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян».

Такий висновок суду є вірним та таким, що зроблений на підставі повно та всебічно досліджених доказах, яким надана вірна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об»єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов»язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічні висновки викладені й у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2017 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася зі скаргою до Комітету боротьби з корупцією і організованою злочинністю Верховної Ради України на бездіяльність працівників Головного управління Державної казначейської служби України про тривале невиконання ГУДКСУ у м.Києві платіжного доручення в рамках виконавчого провадження (а.с.6-7).

Зі змісту скарги вбачається, що саме неотримання вчасно коштів відповідачкою стало причиною звернення та реалізацією свого права на звернення, відповідно до ст. 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачка під час звернення до Комітету боротьби з корупцією і організованою злочинністю Верховного Ради України реалізувала своє право на звернення не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, і це не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди.

Доводи апеляційної скарги, в основному, зводяться до порядку казначейського обслуговування та відсутності вини позивача у невірному перерахуванні коштів на рахунок відповідача.

Разом з тим, з урахуванням вищенаведених норм права, рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей) та роз»яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» колегія суддів наголошує, що саме по собі викладення в заявах або скаргах до вищестоящого органу або іншого контролюючого органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов»язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які принижують ділову репутацію, навіть, якщо в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис Н.К.Височанська

Судді: підпис І.Б.Перепелюк

Підпис В.В.Яремко