Справа № 629/1524/17
Номер провадження 2/629/914/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючої судді Мішуровської С.Т.,
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області про визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, -
Позивач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримує, просить її задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача, Територіальна громада Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із виписки з рішення виконавчого комітету Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області № 108 від 29.10.1999 року вбачається, що ОСОБА_3 була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,0683 га за адресою: сел. Панютине, вул. Перемоги, 15 - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.с.13).
ОСОБА_3 помер 27 вересня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 558396, виданого 29.09.2016 року виконавчим комітетом Панютинської селищної ради м. Лозова Харківської області, актовий запис № 114 (а.с.8).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_2, позивачу по справі (а.с.9).
Із листа Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 07.08.2017 року за № 1393/01-16, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.02.2017 року, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.02.2017 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.02.2017 року, вбачається, що після смерті гр. ОСОБА_3, померлого 27 вересня 2016 року, заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_2 (а.с.63-74).
Позивач звертався до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/5 частини вищезазначеного житлового будинку, але отримав відмову в оформленні спадщини в звязку з тим, що наданий договір купівлі-продажу суперечить вимогам ст. 227 ЦК України, тобто відсутнє нотаріальне посвідчення даного договору та державна реєстрація, що підтверджується постановою Лозівської державної нотаріальної контори від 07.04.2017 року за № 670/02-31.
Реєстрація договору купівля-продажу здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (п.9 договору).
Договір купівлі-продажу було укладено 28 вересня 1999 року, тобто на час дії Цивільного кодексу України 1963 року, на даний час діє Цивільний кодекс України 2003 року. Відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України 2003 року.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Сторонами була досягнута угода щодо всіх суттєвих умов договору і договір фактично був виконаний. ОСОБА_3 сплатив грошові кошти за будинок в повному обсязі продавцю, будинок був переданий йому в користування, за ним було зареєстровано право власності у Лозівському БТІ на підставі вказаного договору.
З моменту укладання і посвідчення договору купівлі-продажу він мешкав і користувався спірним житловим будинком, утримував його, сплачував комунальні послуги, що підтверджується довідкою Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області № 2570 від 26.12.2016 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 був зареєстрований за в спірному будинку з 22.10.1999 року по день смерті 27.09.2016 року (а.с.10).
Інших спадкоємців на спірне майно крім позивача судом не встановлено.
В судовому засіданні не встановлено про порушення прав інших осіб при визнанні права власності на спірний будинок.
З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 30, 60, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1268, 1269 ЦК України суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області про визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С.Т.Мішуровська