Справа № 289/1694/17
Номер провадження 2/289/949/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Прокопчук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_2, залишилось спадкове майно, яке складається з:

- цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області по вул. Жовтнева,7;

- земельної ділянки площею 3,8201 га (кадастровий номер :03:000:0209) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Борщівська сільська рада, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420350 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року № 25;

- земельної ділянки площею 0,1314 га (кадастровий номер :08:000:1880) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420946 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року № 25, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просила суд визнати за нею право власності.

В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народилась 14.01.1958 року в с. Борщів, Радомишльського р-ну Житомирської області, на даний час зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 квітня 2006 року гр. ОСОБА_2 зробила розпорядження у вигляді заповіту, де вказала, що на випадок її смерті, все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачці ОСОБА_1.

05 квітня 2006 року ОСОБА_2 померла у віці 68 років у с. Борщів, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 034409, видане виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 05.04.2006 року.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, позивачка як спадкоємиця за заповітом, звернулася до нотаріальної контори щоб оформити спадщину, але їй було відмовлено у відкритті спадкової справи у звязку з тим, що відповідно до ст. 1270 ЦК України, остання пропустила строк для прийняття спадщини протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки після того як позивачка поховала заповідачку ОСОБА_2, почала сильно хворіти, а саме: з 08.05.2006 року по 19.05.2006 року знаходилась на амбулаторному лікуванні в Радомишльській поліклініці з діагнозом: ОХЗ поперекового відділу хребта, стадія загостренням. Вторинний корінцевий синдромом, а з 26.06.2006 року по 04.07.2006 року, у звязку із загостренням хвороби, остання знаходилась на лікуванні вже в лікарні на денному стаціонарі з діагнозом: хронічний холецистопанкреатит стадії загострення та хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, після чого проходила тривалу реабілітацію, дані факти підтверджує довідка № 291 від 28.05.2014 року з Радомишльської районної поліклініки Житомирської області.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, з поміж всього іншого, входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Борщів, Радомишльського р-ну Житомирської області по вул. Жовтнева, 7 даний факт підтверджує довідка № 369 від 26.05.2014 року з виконавчого комітету Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Проте нотаріус повідомив позивачку що він не зможе видати їй свідоцтво про право на спадщину (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України), через відсутність правовстановлюючого документу на сайно, адже згідно довідки № А - від 22.10.2009 року, яка видана КП «Житомирське обласне міжміське БТІ», право власності на житловий будинок № 7 по вул. Жовтневій в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області не зареєстровано.

У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Судом встановлено, що починаючи з 1968 року (року побудови будинку) і до дня своєї смерті (05.04.2006 року), ОСОБА_2, увесь цей час проживала в даному будинку та була головою двору, а відповідно, постійно, відкрито і безперервно володіла та користувалася цим домоволодінням як власним, що також підтверджують довідки № 674 та № 675 від 22.11.2016 року з виконкому Борщівської сільради Радомишльського району Житомирської області.

Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло в момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

А відповідно до ст.ст. 100 та 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, які діяли на той момент, не передбачалося та не повязували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах.

Також, згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Загальна інвентаризаційна вартість даного житлового будинку з надвірними будівлями складає 16 722,00 гривень даний факт підтверджує зазначена вище довідка № А - від 22.10.2009 року з БТІ та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.06.2009 року.

Крім вищезазначеного будинку, до складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2, входять дві земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка площею 3,82 га (кадастровий номер :03:000:0209), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420350 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 25 від 21 лютого 2005 року;

- земельна ділянка площею 0,13 га (кадастровий номер :08:000:1880), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради Житомирської області, і яка належала померлій, ОСОБА_2 Кириліні згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420946 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 25 від 21 лютого 2005 року.

Набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та на майновий пай позивачка також, як єдина спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що вищезазначені Державні акти видані вже після смерті ОСОБА_2, крім того неправильно вказана площа земельних ділянок, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», роблять ці документи такими, що не відповідають встановленим законом вимогам та є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину.

Станом на листопад 2016 року вартість земельної ділянки площею 3,8201 га становить 61291,76 грн., що підтверджують відомості про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 31-619-99.3-3249/0/2-16 від 28.11.2016 року, а вартість земельної ділянки площею 0,1314 га становить 984,80 грн., що також підтверджують відомості про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 31-619-99.3-3250/0/2-16 від 28.11.2016 року.

Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України.

Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Право змінювати правовідносини, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борщівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати причину пропуску позивачкою строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною та поновити ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05.04.2006 року у віці 68 років в с. Борщів, Радомишльського р-ну Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме:

- цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області по вул. Жовтнева, № 7;

- земельну ділянку площею 3,8201 га (кадастровий номер :03:000:0209) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Борщівська сільська рада, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420350 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року № 25;

- земельну ділянку площею 0,1314 га (кадастровий номер :08:000:1880) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420946 від 07 липня 2006 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року № 25.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький