Провадження № 2/234/266/17
27 жовтня 2017 року м. Краматорськ Краматорський міський суд Донецької області у складі :
головуючої судді Демидової В.К.,
при секретарі Містюкевич І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства в частині відновлення межі та зобовязання відновити межову споруду,-
06 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства в частині відновлення межі та зобовязання відновити межову споруду.
Свої вимоги мотивує тим, що їй відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 051901 від 06 квітня 2004 року належить земельна ділянка № 36, яка розташована по вул. О.Кошевого в м. Краматорську Донецької області.
По сусідству з її земельною ділянкою розташована земельна ділянка № 34 по вул. О.Кошевого в м. Краматорську, що належить відповідачці ОСОБА_2
Їх з відповідачкою земельні ділянки розмежовані парканом, який розташований не по межовій границі між їх земельними ділянками, а із заглибленням на її територію, що підтверджується кадастровою зйомкою, поведеною ТОВ «Земексперт».
Відповідачка вказаний факт не визнає та вважає, що заглиблення на її земельну ділянку з боку її ділянки не має.
У добровільному порядку відповідачка відмовляється від врегулювання спору.
Тому просить зобовязати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належній їй земельної ділянки № 36 по вул. О.Кошевого в м. Краматорську Донецької області; зобовязати відповідачку ОСОБА_2 встановити тверді межі та відновити межові знаки між земельним ділянками № 36 та № 34 по вул. О.Кошевого у м. Краматорську Донецької області відповідно даних земельно- кадастрової документації.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 10 березня 1989 року вона на підставі договору купівлі продажу придбала у власність житловий будинок № 34 по вул. О.Кошевого в м. Краматорську, якій розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. В цьому ж році поряд з парканом позивачки, не на межі земельних ділянок, а на своїй земельній ділянці, оскільки вона відступила від межі, вона побудувала новий паркан між її земельною ділянкою та земельною ділянкою позивача, оскільки паркан позивача був у неналежному стані та їх худоба заходила постійно на її земельну ділянку. Таким чином ніяких перешкод в користуванні власністю ОСОБА_1 вона не здійснює, користується лише своєю земельною ділянкою, яка перебуває в її приватній власності, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 18 червня 1997 року. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача- Голованік В.В. в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що і відповідачка ОСОБА_2
Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідност.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Стаття 158 Земельного кодексу України передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.
Відповідно до розяснення Пленуму Верховного Суду України в п. 7 постанови № 7 від 16.04.2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено факт, що позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,0730 га, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Кошевого, 36 на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06 квітня 2004 року, виданого на підставі рішення Краматорської міської ради від 20.01.2004 року № 16/ІУ-16.
Відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,0825 га, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Кошевого, 34 на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Краматорської міської ради від18.06.1997 року № 289.
Між сторонами виник спір щодо додержання ними правил добросусідства, відновлення межі земельної ділянки, усунення перешкод у землекористуванні.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він є зятем відповідачки ОСОБА_2 У 1989 року він власноруч побудував вказаний спірний паркан, відступивши приблизно 20 см від паркана сусідів. Крім того, він паркан робив за попередньою домовленістю та дозволу сусідів. Таким чином спірний паркан був побудований виключно на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою відповідачки ОСОБА_2 Вказала, що при приватизації у 1997 році її матірю належної їй земельної ділянки ніяких заперечень зі сторони сусідів не було. Її чоловік ОСОБА_4 побудував паркан на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона багато років є сусідкою сторін. Вона знає, що відповідачка побудувала паркан з дозволу сусідів та ніколи не було суперечностей з цього приводу. Нічиєї земельної ділянки не захоплено, існуюча межа проходить між сторонами вже багато років.
Відповідно до вимог ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.
По справі була проведена судово будівельно- технічна експертиза № 247/8 від 265 червня 2017 року, згідно висновку якої фактична межа між земельною ділянкою № 36, розташованої по вул. О.Кошевого в м. Краматорську Донецької області та земельною ділянкою № 34, розташованої по вул. О.Кошевого в м. Краматорську Донецької області не відповідає державним актам на право власності на дані земельні ділянки.
Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
Згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд позбавлений можливості встановити наявність порушення меж земельної ділянки позивача ОСОБА_7 зі сторони земельної ділянки відповідача ОСОБА_2, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів про порушення її права як власника земельної ділянки, клопотань про призначення земельної експертизи, яка б могла бути належним доказом у справі сторони не заявляли, питання щодо відновлення спірної межі не вирішено в установленому земельним законодавством порядку (ст.107 ЗК України), а надані позивачем докази в розумінні ст. 59 ЦПК України не є допустимими доказами, які беззаперечно підтверджували б факт порушення її земельних прав зі сторони відповідача ОСОБА_2, тому у суду немає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства в частині відновлення межі та зобовязання відновити межову споруду відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: В.К.Демидова