Справа № 446/1547/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Котормус Т. І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, Кам'янка-Бузької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Львівській області про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

01 ересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кам'янка-Бузького ВДВС та Кам'янка-Бузької ДНК, у якій позивач просить скасувати арешт на його майно, який накладений 26.07.1990 року державним нотаріусом Кам'янка-Бузького нотаріального округу за №465742.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. З метою укладення договору дарування вказаного житлового будинку, він звернувся до приватного нотаріуса та отримав інформаційну довідку у якій зазначено про заборону відчуження об'єктів нерухомого майна. Зазначає, що йому невідомо з яких причин накладено такий арешт і тому він звернувся до нотаріальної контори, ВДВС та суду, проте жодних документів не отримав. Вказує, що така заборона перешкоджає йому укласти договір дарування і порушує його право власності.

В судове засідання позивач не з'явився, його представник подала суду заяву у якій справу просить розглядати без участі позивача.

Представники відповідачів - нотаріальної контори та ВДВС в судові засідання також не з'явився, однак на адресу суду надіслали листи, в яких вказали, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, а справу просять слухати у їх відсутності.

Враховуючи заяви від всіх учасників процесу щодо небажання взяти участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, що не з'явились.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2, на підставі Реєстраційного посвідчення виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, №346 в реєстровій книзі, від 11 травня 1995 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2017р. на нерухоме майно, яке належить позивачу, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 накладено заборону його відчуження (а.с. 7).

У графі "підстава обтяження" зазначено повідомлення б/н від 26.07.1990р., а як додаткові дані зазначено архівну дату запису 23.10.2001р.

Відповідно до довідки Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2017р., в архіві суду в 1990 році немає судових справ в яких ОСОБА_1 є відповідачем та жодних документів, що свідчать про накладення арешту на його майно (а.с. 8).

Згідно відповіді на запит суду, Львівський державний нотаріальний архів у листі від 21.11.2017р. повідомив, що в Реєстрі для реєстрації заборон (арештів) на будинки Кам'янка-Бузької ДНК за 1979-1998 роки на сторінці №36 є запис: порядковий №61, Автобаза №8, смт.Запитів, дата накладення арешту 26.07.1990р., ОСОБА_1, також у відповіді архіву вказано, що документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна належного ОСОБА_1 на зберігання до архіву не передавались, службової відмітки про зняття даної заборони в "Реєстрі для реєстрації заборон(арештів) на будинки" Кам"янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області за 1979-1998 роки не виявлено.

З описаних вище доказів судом встановлено, що на належний позивачу будинок було накладено арешт 26.07.1990р. на підставі повідомлення Автобази №8, смт.Запитів, і який 23.10.2001р. Кам'янка-Бузькою ДНК було внесено до єдиного реєстру заборон.

Також судом встановлено, що за період з часу накладення арешту (1990р.) по час розгляду справи, будь-яких зобов'язань позивача, які були б доведені у встановленому законом порядку і по яких мого б бути забезпечено виконання за рахунок арештованого майна - нема.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відтак, суд дійшов до висновку, що право власності позивача є порушеним у зв'язку із обмеженням можливості розпорядження майном і таке підлягає судовому захисту в порядку позовного провадження, що співвідноситься із способом захисту цивільних прав, який визначений у п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України - припинення дії, яка порушує право. Аналогічна правова позиція відображена у Листі Верховного Суду України "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014р.

Суд прийшов до висновку, що такий спосіб цивільного захисту шляхом звернення до суду із позовом про зняття арешту з майна є можливим, так як відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Тому, розглянувши вказаний позов, суд прийшов до переконання, що такий є підставний та обґрунтований і його слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 82, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.), який накладений Кам'янка-Бузькою державною конторою Львівської області 26.07.1990р. за №4162975, на підставі повідомлення Автобази №8, смт.Запитів, б/н від 26.07.1990р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя