Справа № 396/1019/17
Провадження № 2/396/513/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, відділ Головного управління Держгеокадастру у Новоукраїнському районі про визнання права власності в порядку спадкування за закономта за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору (за первинним позовом) Новоукраїнська державна нотаріальна контора, відділ головного управління Держгеокадастру у Новоукраїнському районі про одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті мами ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку №445 площею 3,9704 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та земельну ділянку №428 площею 3,5614 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що після смерті мами залишилися в спадок зазначені земельні ділянки, які він не в змозі оформити в нотаріальному порядку за законом, через відсутність правовстановлюючого документу.

При житті, мати позивача склала заповіт, яким дані земельні ділянки розділила між позивачем та його рідним братом ОСОБА_4.

У встановлений законом строк вони прийняли спадщину і отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельних ділянок належних матері та почали виготовляти технічну документацію, але в звязку з відсутністю коштів розділили навпіл лише земельну ділянку №445 площею 3,9704 га.

06 травня 2016 року помер брат позивача, який проживав разом з співмешканкою ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, а саме ? частки земельної ділянки № 445, площею 3,9704 га та ? частки земельної ділянки № 428 площею 3,5614 га, позивач як брат померлого, є спадкоємцем другої черги і прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, але через відсутність свідоцтва про право на спадщину, яке залишилося у співмешканки брата позивач не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями державних актів про право власності на землю підтверджується її належність померлому, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, позивача за первісним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказала, що 06.05.2016 року помер її чоловік - ОСОБА_4, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки земельної ділянки №445 площею 3,9704 га для ведення особистого сільського господарства, кадастровий №:02:000:1856, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2014 року виданого Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою та 1/2 частки земельної ділянки №428 площею 3,5614 га для ведення особистого сільського господарства, кадастровий №:02:000:1855, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2014 року виданого Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою.

У листопаді 2016 року вона звернулася до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, але у прийняті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав. Оскільки, вона проживала з чоловіком без реєстрації шлюбу в органах РАЦСу то, факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, як подружжя було встановлено судом, тому просить суд визнати за нею право на спадкування за законом на рівні з спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_1, на спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка.

В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяв, зустрічний позов не визнали, вважаючи його безпідставним і не підтвердженим відповідними доказами.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання з'явились, проти задоволення первісного позову заперечили, послалися на те, що відповідач має право на отримання спадщини, ОСОБА_2 повідомила, що проживала із померлим братом позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у фактичних подружніх відносинах без реєстрації шлюбу, проживали разом протягом тривалого часу близько 18 років, останній проживав і був зареєстрований у належному їй будинку, вони проживали як чоловік і дружина, дбали один про одного, спільно вели домашнє господарство, вона забезпечувала його в ті періоди, коли він був без роботи та не мав власних заробітків. ОСОБА_4 до останнього дня на час смерті працював на автозаправочній станції, прийшов додому з роботи і раптово смерть від інфаркту, вона займалась його похованням. ОСОБА_4 не був безпорадним, але вона йому у всьому допомагала. Натомість позивач ОСОБА_1 не підтримував стосунків із братом. Ствердила, що у неї були правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які хотів забрати позивач ОСОБА_1 Куди поділися дані документи в даний час їй невідомо, вважає, що вони, мабуть, загублені.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, а тому суд, за згодою учасників судового провадження, ухвалив про розгляд справи у їх відсутності.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду пояснили, що вони знали покійного ОСОБА_4, який проживав спільно із відповідачкою ОСОБА_2, вони жили однією сім'єю як чоловік і жінка, дбали один про одного, допомагали один одному, ОСОБА_4 мав задовільне здоров'я та помер раптово, його поховала ОСОБА_2

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду пояснили, що вони знали покійного ОСОБА_4, який проживав спільно із відповідачкою ОСОБА_2, ОСОБА_4 не мав тяжких захворювань, помер раптово.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 09.05.2014 року померла спадкодавець ОСОБА_3. За життя їй належали земельна ділянка №445 площею 3,9704 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та земельна ділянка №428 площею 3,5614 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ- КР №030368, виданого Комишуватською сільською радою 20 вересня 2001 року (а.с.12,17).

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_3 23.08.2012 року, спадкоємцями майна, а саме земельних ділянок є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем ОСОБА_4 є позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та позивач за зустрічним позовом, які подали заяву про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.50-57).

Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 претендують на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4, але в позасудовому порядку не можуть вирішити свої спадкові права, у зв'язку з чим обом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не надав нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно, а ОСОБА_2 не належить до черг спадкоємців, які за законом мають право на спадкування (а.с.20,21).

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем другої черги після смерті брата ОСОБА_4, що визнала сама відповідач і не оспорюється іншими учасниками судового провадження, а відповідач ОСОБА_2 являється спадкоємцем четвертої черги, оскільки рішенням Новоукраїнського районного суду від 14.12.2016 року встановлено факт її проживання із померлим ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Спадкоємців за законом, котрі мають право на обовязкову частку в спадковому майні, після смерті ОСОБА_4, нотаріусом не встановлено.

Положення ч.ч.1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст.1217 та ст.1223 ЦК України).

Цивільний кодекс України в статтях 1261-1265 визначив п'ять черг спадкування.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, передбачених ст.1261 цього Кодексу, судом не встановлено. Позивач, як брат померлого ОСОБА_4, відноситься до спадкоємців другої черги спадкування. Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено. Відповідачка ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, так як проживала разом з ним на час смерті. В той же час, вона не є дружиною померлого, а тому може відноситися лише до четвертої черги спадкування за законом.

Тому, виходячи з положень ст.1258 ЦК України, позивач, який відноситься до другої черги спадкування, автоматично усуває від спадкування ОСОБА_2

В той же час, спадкоємець ОСОБА_1 отримав від нотаріуса письмове розяснення про неможливість оформлення спадщини на вказані земельні ділянки в нотаріальному порядку, оскільки не представив належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на спадкові ділянки, тобто державні акти про право приватної власності.

Як було зясовано, що свідоцтва про право на спадщину, які підтверджували право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, перебувають у відповідача ОСОБА_2

За п.п. 4.15,4.18 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у нього відсутня можливість отримати дублікати правовстановлюючих документів через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності земельні ділянки та оформлення документів, підтверджуючих право власності на них, в тому числі і прийняття ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Однак належність земельних ділянок підтверджується копіями Державних актів на право приватної власності на землю, виданих Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнала факт втрати правовстановлюючих документів, пояснивши, що останні загубилися, а тому суд приймає її пояснення в цій частині як визнання обставини, яка унеможливлює здійснення позивачем своїх спадкових прав.

Сама по собі відсутність оригіналу правовстановлюючого документу не скасовує належність померлому на праві власності вказаних ділянок, оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В той же час дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельні ділянки, для сільськогосподарського виробництва, були набуті у власність ОСОБА_4 і дане майно входить до складу спадщини після його смерті, тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю за законом.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у п.20 «…у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги».

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Таким, чином враховуючи викладене зважаючи, що позивач згідно ч.1 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч.1 ст.1270 ЦК України, про що свідчать матеріали справи, суд вважає що первісні позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

В той же час, зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення, у зв'язку із наступним.

Суд не ставить під сумнів факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім'ю протягом 18 років, що підтверджено рішенням Новоукраїнського районного суду від 14.12.2017 року, яке набрало законної сили, а також вважає встановленим, що ОСОБА_2 мала із ОСОБА_4 спільний бюджет і вела спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, допомагали один одному, оскільки ці обставини встановлені зазначеним судовим рішенням.

Згідно п.5.2 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", "черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин".

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставинами, доведеними є наступні обставини:

- здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг, нпрд. спілкування;

- надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

- тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3.

Вказані обставини логічно випливає із встановленого судом факту проживання однією сім'єю без шлюбу протягом майже 18 років.

При цьому суд вважає, що факт матеріального забезпечення спадкодавця зі сторони ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження, оскільки позивач ОСОБА_1 не визнав цю обставину, сама відповідач ОСОБА_2 та допитані свідки вказували, що ОСОБА_1 працював до самої смерті, не мав тяжких захворювань, мав власні доходи, а тому у ОСОБА_2 не було необхідності матеріально його забезпечувати.

Крім цього, факт перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, тобто у такому стані, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаному похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом заперечується не лише позивачем ОСОБА_1, а й спростовується поясненнями самої відповідачки ОСОБА_2, яка ствердила, що останній "не був безпорадним, але вона йому у всьому допомагала".

За таких обставин, відсутність всіх п'яти вищезазначених обставин унеможливлює можливість зміни черговості спадкування відповідачки ОСОБА_2 та є підставою для задоволення зустрічного позову.

Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідачки стягуються судові витрати на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? (одну другу) права власності на земельну ділянку №445, кадастровий номер :02:000:1856 площею 3,9704 га, (на сьогоднішній час :02:000:1936 та :02:000:1937 по 1,9852 га кожна), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та ? (одну другу) частки земельної ділянки №428, кадастровий номер :02:000:1855 площею 3,5614 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після брата ОСОБА_4, який помер 06 травня 2016 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 -відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 753 (сімсот п'ятдесят три) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько