Справа № 731/385/17 Провадження № 22-ц/795/2175/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Савенко А. І. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання боргу повернутим,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 ОСОБА_5 предявив позов до ОСОБА_6, у якому просив визнати факт повернення ним ОСОБА_6 боргу в сумі 42000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно з рішенням Варвинського районного суду від 01.07.2013 р. ОСОБА_5 має сплатити ОСОБА_6 кошти у сумі 43452 грн 00 коп. 11.09.2014 ОСОБА_5 повернув ОСОБА_6 42000 грн 00 коп., про що свідчить написана останнім власноруч розписка, яка в силу ст.ст. 527, 1047 ЦК України є підтвердженням виконання ОСОБА_5 зобовязання про повернення ОСОБА_6 боргу. Проте у даний час останній не хоче визнавати факту повернення йому позивачем боргу.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про задоволення позову, визнавши дійсною розписку ОСОБА_6 про отримання ним від ОСОБА_5 боргу в сумі 42000 грн 00 коп. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального права, які регламентують спірні правовідносини,

- видана ОСОБА_5 ОСОБА_6 розписка не є фіктивною - вона мала на меті настання реальних юридичних наслідків, які у ній зазначено. По справі не доведено, що ОСОБА_6 не отримав від ОСОБА_5 коштів, про які йдеться у цій розписці, як не доведено і те, що останній написав її під впливом фізичного або психологічного тиску.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 на підтвердження своїх позовних вимог не надав суду належних і допустимих доказів. З такими висновками не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Рішенням Варвинського районного суду від 01.07.2013 по справі № 731/527/13-ц, яке набрало законної сили і звернуто до виконання, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто 43452 грн 00 коп., що підтверджено копією виконавчого листа відповідного змісту від 24.09.2013 (арк. 33).

На підставі вказаного виконавчого листа у ВДВС Варвинського районного управління юстиції 03.10.2013 відкрито виконавче провадження, яке за ЄДРВП має № 39994164, копія якого на 119 аркушах приєднана до справи у конверті на арк. У матеріалах цього виконавчого провадження мається:

- заява ОСОБА_5 від 12.09.2014 про зупинення виконавчого провадження у звязку з поверненням ним ОСОБА_6 боргу у повному обсязі (арк. провадження 26), додатком до якої є копія заяви ОСОБА_6 начальникові ВДВС Варвинського районного управління юстиції від 11.09.2014 з проханням звільнити ОСОБА_5 від стягнення на його користь боргу в сумі 43000 грн 00 коп. у звязку з його поверненням 11.09.2014 (арк. провадження 29) та копія розписки ОСОБА_6 від 11.09.2014 про отримання ним від ОСОБА_5 боргу у сумі 42000 грн 00 коп. (арк. 30 копії виконавчого провадження),

- заява ОСОБА_6 начальникові ВДВС Варвинського районного управління юстиції від 12.09.2014 з проханням вважати недійсними подані у рамках цього виконавчого провадження заяви, які надходитимуть від його імені не від нього особисто, тобто поштою або через інших осіб (арк. 27 копії виконавчого провадження),

- повідомлення державного виконавця ВДВС Варвинського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 12.09.2014 № 03-42/2220 про те, що у звязку з надходженням вищевказаної заяви ОСОБА_6 він не може ні зупинити, ні закінчити виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 боргу на підставі наданих ОСОБА_5 копій згаданих вище заяви та розписки ОСОБА_6, що датовані 11.09.2014 (арк. 28 копії виконавчого провадження),

- копія ухвали Варвинського районного суду від 15.09.2017 по справі № 731/373/17 за заявою ОСОБА_5 про визнання факту повернення боргу та закриття виконавчого провадження, заінтересована особа - Варвинський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Цією ухвалою відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_5 з посиланням на те, що між ним і ОСОБА_6 наявний спір про належне виконання грошового зобовязання, про яке йдеться (копія цієї ухвали на арк. 43-44 копії виконавчого провадження),

- дане виконавче провадження по цей час не завершене.

11.09.2014 у Срібнянському районному суді Чернігівської області розглядалася кримінальна справа № 731/409/14 про обвинувачення ОСОБА_6 у спричиненні ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ст. 122 КК України. В цей день під час розгляду даної справи ОСОБА_5 подав суду заяву про відмову від обвинувачення ОСОБА_6, закриття справи та залишення його цивільного позову без розгляду, а ОСОБА_6 подав заяву про закриття цієї справи у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Ухвалою суду від 11.09.2014 по цій же справі провадження у ній закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Дані про оскарження цієї ухвали у справі відсутні. Ці обставини підтверджено матеріалами кримінальної справи № 731/409/14 (арк. 83, 84, 90-91).

У суді І інстанції ОСОБА_5 пояснював, що 11.09.2014 він повернув ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 42000 грн 00 коп., про що останній надав йому розписку та у звязку з чим він (ОСОБА_6О.) написав державному виконавцеві заяву про закриття виконавчого провадження. Повернення боргу відбувалось в смт. Срібне біля приміщення Срібнянського районного суду, де сторони у цей день перебували у звязку з розглядом даним судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 був потерпілим. Вирішуючи конфліктну ситуацію, ОСОБА_5 прийняв рішення повернути борг ОСОБА_6 Вийшовши із приміщення суду, останній отримав від ОСОБА_5 гроші, які навіть не перераховував, і поклав їх до кишені та власноручно написав розписку про отримання боргу в сумі 42000 грн 00 коп. і заяву до ВДВС з проханням припинити виконавче провадження. Після цього ОСОБА_5 заявив в суді, що він примирився із обвинуваченим ОСОБА_6, у звязку з чим кримінальне провадження про його обвинувачення було закрите. Свідків передачі ОСОБА_5 коштів ОСОБА_6 не було. При цьому останній не повернув оригінал виданої йому ОСОБА_5 боргової розписки, а ОСОБА_5 не вимагав від ОСОБА_6 повернення оригіналу цієї розписки, оскільки знав, що вона знаходиться в матеріалах цивільної справи. Крім того, ОСОБА_5 не вимагав від ОСОБА_6, щоб останній зазначив у розписці про неможливість повернення оригіналу його боргової розписки через свою правову необізнаність. Наступного дня ОСОБА_5 особисто надав державному виконавцеві копію розписки ОСОБА_6 про повернення йому ОСОБА_5 боргу і заяву ОСОБА_6 про закриття виконавчого провадження. Проте наступного дня до відділу ДВС надійшло письмове звернення ОСОБА_6 про недійсність всіх документів, які не були здані ним до цього відділу особисто.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні суду І інстанції пояснював, що він був обвинуваченим у кримінальному провадженні про завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. В день розгляду цієї кримінальної справи Срібнянським районним судом Чернігівської області затримався його адвокат. Під час очікування початку судового засідання до нього звернувся ОСОБА_5 та запропонував вийти на двір, де, здійснюючи психологічний тиск та погрози кримінальною відповідальністю, вимагав від ОСОБА_6 написати розписку про повернення йому ОСОБА_5 боргу і відповідну розписку до ДВС. Оскільки ОСОБА_6 був без адвоката та повністю пригнічений можливою кримінальною відповідальністю, він піддався тиску й написав вказані розписки. При цьому ОСОБА_5 диктував ОСОБА_6 тексти обох згаданих розписок і не вимагав від останнього повернення оригіналу виданої йому (ОСОБА_5П.) боргової розписки або зазначення місця знаходження її оригіналу та причин неможливості його повернення. Після цього відбулося судове засідання у названому вище кримінальному провадженні, яке було закрито. Згодом ОСОБА_6 повідомив своєму адвокатові про дві написані ним ОСОБА_5 розписки, і той запропонував звернутись до ДВС із заявою про їх недійсність.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

З наявних у справі та описаних вище доказів і пояснень сторін вбачається, що між позивачем - з однієї сторони і відповідачем та Варвинським районним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - з іншої сторони мається спір щодо того, чи виконано повністю й фактично рішення Варвинського районного суду від 01.07.2013 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 43452 грн 00 коп., чи не виконано. Тож для вирішення цього спору Варвинський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області має брати участь у справі як відповідач. Але даний відділ до участі у справі ніяк не залучено, що унеможливлює встановити всі фактичні обставини, які мають значення для справи.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлений по справі й описаний вище характер спору між сторонами доводить апеляційний суд висновку, що права ОСОБА_5, які він вважає порушеними, неможливо захистити у повному обсязі шляхом визнання судом тільки факту повернення ним ОСОБА_6 боргу в сумі 42000 грн 00 коп.

Викладені у мотивувальній частині рішення суду І інстанції висновки про права та обовязки сторін по справі є передчасними, оскільки їх зроблено без зясування позиції Варвинського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо цих прав та обовязків.

З викладеного випливає, що розгляд даної справи не може закінчитися задоволенням позову. Отже висновок місцевого суду про відмову у його задоволенні є вірним, але мотиви, з яких він дійшов такого висновку, є хибними. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову та залишенню без змін в іншій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову та залишити його без змін в іншій частині.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: