Справа № 308/8002/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Леміш О.М

з участю секретаря Химинець О.Я

позивача ОСОБА_1М

представника позивача - Муртазіна Н

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ВК Ужгородської міської ради та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про скасування реєстрації за попереднім місцем проживання - ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ВК Ужгородської міської ради та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про скасування реєстрації за попереднім місцем проживання.

Свій позов позивачка мотивувала тим, що вона зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї, в квартирі зареєстровані: її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3, 1987 р. н.

05.09.1979 р. на підставі рішення Ужгородської міської Ради народних депутатів Виконавчого комітету № 401 про переоформлення договору найму, про видачу ордерів та видачу броні на квартири в Ужгороді брат позивачки ОСОБА_4, став квартиронаймачем даної квартири. З 1986 р. брат позивачки - ОСОБА_4, основний квартиронаймач, знятий з реєстрації , однак не дивлячись на цю обставину, її сімя продовжувала і надалі проживати в даній квартирі.

З лютого 2001 р. відповідач ОСОБА_2 добровільно вибув з квартири, понад 16 років в оселі (квартирі) не проживає, жодного разу не зявлявся, не брав участі в її утриманні.

Так, внаслідок реєстрації відповідача у вказаному майні виникають проблеми з нарахуванням та сплатою комунальних послуг, які йому не надаються, чим також порушується права позивача . У свою чергу, відповідач ОСОБА_2, який не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, втратив право на користування квартирою внаслідок його відсутності без поважних причин понад шість місяців.

Представник позивача та позивачка в судовому засіданні позов підтримали та просили суд такий задовільнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Суд, заслухавши позицію позивача та представника позивача , свідків ОСОБА_5В та ОСОБА_6О, які в судовому засіданні підтвердили обставини викладені у позові, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів є обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно вимог ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 41, 3 кв.м., житловою - 27, 1 кв.м.

Крім неї , в квартирі зареєстровані: її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3, 1987 р. н.

05.09.1979 р. на підставі рішення Ужгородської міської Ради народних депутатів Виконавчого комітету № 401 про переоформлення договору найму, про видачу ордерів та видачу броні на квартири в Ужгороді брат позивачки - ОСОБА_4, став квартиронаймачем даної квартири, що підтверджується витягом з Державного архіву Закарпатської області № М-284/01-24 від 15.12.2016 р. та договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 20.02.2017 р.

З 1986 р. ОСОБА_4, основний квартиронаймач, знятий з реєстрації за вище зазначеною адресою. Але не дивлячись на цю обставину, сімя позивачки продовжувала і надалі проживати в даній квартирі. Дана обставина підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 13 від 02.03.2017 р., виданої головою ОСББ «Проспект-37» ОСОБА_7

З лютого 2001 р. відповідач ОСОБА_2 добровільно вибув з квартири, понад 16 років в квартирі не проживає, жодного разу не зявлявся, не брав участі в її утриманні.

Наведені обставини змусили позивачку звернутися до робітників ТОВ «ДІМ» та ОСББ «Проспект-37», внаслідок чого були складені акти перевірки паспортного режиму від 30.11.2006 р., 22.10.2016 р., 05.11.2016 р., 15.12.2016 р., 10.01.2017 р., 18.02.2017 р., 02.03.2017 р.

Зазначені акти підтверджують факт не проживання відповідача по пр. Свободи, 37/30 в м. Ужгороді.

Так, внаслідок реєстрації відповідача виникають проблеми з нарахуванням та сплатою комунальних послуг, які йому не надаються, чим порушується право позивача .

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, ОСОБА_2, який не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, втратив право на користування квартирою внаслідок його відсутності без поважних причин понад шість місяців.

Права та обовязки членів сімї наймача, а також коло осіб, які належать до членів сімї наймача визначаються ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР.

Оскільки ОСОБА_1, є членом сімї намача, його сестрою, постійно проживала і на даний час проживає в найманій квартирі, то відповідно до ст. 106 Житлового Кодексу Української РСР має право на переукладення договору найму жилого приміщення, але цим правом скористатися не може .

Отже, вимоги ст. 106 Житлового Кодексу Української РСР визначають, що повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

Водночас, ст. 107 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населенного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Ст. 15 Цивільного Кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 225, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задоволити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, 37/30.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі, що розташована за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, 37/30.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8М