У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 08 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: представника позивача представника відповідачаЗавгородньої І.М., Мазур Л.М., Волобуєва І.Ю., Поліщук Ю.В., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_9, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва 30 червня 2016 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 31 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»; банк) та ОСОБА_9 укладено генеральний договір № 991/074/07, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати грошові кошти в межах загального ліміту у розмірі 815 000 доларів США строком до 29 липня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за генеральним договором того ж дня між банком, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 991/103-П991/074/07, відповідно до п. 1.1, якого, поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та випадках, передбачених генеральним договором. Посилаючись на те, що додатковою угодою від 08 травня 2008 року № 991/402/08/08 до генерального договору встановлено розмір відсотків за користування кредитом на рівні 14,5 %; договорами від 21 жовтня 2008 року про внесення змін до додаткових угод № 991/075/01/07 від 31 липня 2007 року, № 991/158/04/07 від 20 жовтня 2007 року, № 991/322/07/08 від 27 лютого 2008 року збільшено розмір відсотків за користування кредитом з 13 % до 14,5 % річних, а також, що банком в листі-вимозі від 23 січня 2009 року встановлено новий строк виконання основного зобов'язання - до 22 лютого 2009 року, просила суд визнати поруку припиненою. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва 30 червня 2016 року, позов задоволено. Ухвалено визнати припиненим договір поруки № 991/103-П991/074/07 від 31.07.2007, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_9 та ОСОБА_8, з 23.08.2009. Вирішено питання про стягнення судового збору. У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що в листі-вимозі, надісланому позичальнику 23 січня 2009 року встановлено новий строк виконання основного зобов'язання - 22 лютого 2009 року, у зв'язку з чим кредитор відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України мав право звернутись до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - до 23 серпня 2009 року та, врахувавши, що позов пред'явлено після спливу вказаного строку, дійшов висновку про визнання поруки припиненою. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувані рішення не відповідають. Судами встановлено, що 31 липня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 укладено генеральний договір № 991/074/07, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати грошові кошти в межах загального ліміту у розмірі 815 000 доларів США строком до 29 липня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за генеральним договором того ж дня між банком, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 991/103-П991/074/07, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та випадках, передбачених генеральним договором. Згідно з п. 2.1 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання складає повернення заборгованості за договором кредиту в межах максимального ліміту заборгованості до 815 000 доларів США та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29 липня 2022 року на умовах, визначених договором кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних (п. 2.1.2). Додатковою угодою № 991/402/08/08 до генерального договору № 991/074/07 від 31 липня 2007 року, укладеною 08 травня 2008 року між банком та позичальником, встановлено розмір відсотків за користування кредитом на рівні 14,5 %. Крім того, договорами від 21 жовтня 2008 року про внесення змін до додаткових угод - № 991/075/01/07 від 31 липня 2007 року, № 991/158/04/07 від 20 жовтня 2007 року, № 991/322/07/08 від 27 лютого 2008 року до генерального договору № 991/074/07 від 31 липня 2007 року, укладеними між банком та позичальником, збільшено розмір відсотків за користування кредитом з 13 % до 14,5 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У ст. 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання. Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів. Дійшовши висновку, що розмір процентної ставки змінено без згоди поручителя, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності, суд першої інстанції залишив поза увагою наявний в матеріалах справи договір про внесення змін до договору поруки, укладений 21 жовтня 2008 року між банком, позичальником та поручителем, підписаний останнім (а. с. 57). Як вбачається з п. 2.1.2 вказаного договору сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 14,5 % річних. Крім того, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя - протягом шести місяців (ч. 4 ст.559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. При цьому у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Дійшовши висновку про встановлення банком нового строку погашення основного зобов'язання, суд першої інстанції не звернув уваги, що 23 січня 2009 року банком на ім'я ОСОБА_9 направлено вимогу про сплату заборгованості станом на 22 січня 2009 року у розмірі 802 991,14 доларів США, в якій зазначено, що у випадку несплати заборгованості в добровільному порядку у строк до 22 лютого 2009 року банк буде вимушений з метою погашення заборгованості згідно з п. п. 2.4.3, 4.1 іпотечного договору звернути стягнення на майно, передане в забезпечення, а також звернутися до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості з покладенням судових витрат. За таких обставин суд не перевірив, чи встановлено виконання зобов'язань щомісячними платежами та, у зв'язку з цим, чи припинено поруку в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, оскільки правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, а тому висновок про припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 554 ЦК України є передчасним. Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось наявне в матеріалах справи рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2010 року про стягнення заборгованості з боржника та поручителя в солідарному порядку на користь банку (а. с. 11 - 16). Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд викладеного не врахував, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги щодо підстав для припинення поруки та дійшов помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин заочне рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково. Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва 30 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович