РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 . звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою , вимоги за якою 14.11.2017р. були уточнені, до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в сумі 108 190,8 грн., та 2000,00 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот»).

Наказом № 541-ВК від 10.03. 2017 був звільнений з 14.03.2017р. з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Розрахункові кошти не отримав по даний час.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 14.03. 2017 року нарахована при звільненні заробітна плата не виплачена , то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 14.03.2017 по 14.11.2017 року середній заробіток за час затримки в сумі 108 190,8 грн. з розрахунку 439,8 грн. (середньоденний заробіток) х 246 (кількість днів за період затримки) = 108 190,8 грн., та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ОСОБА_2 згідно угоди-доручення від 08.11.2017 р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю в межах доводів позовної заяви, просили позов задовольнити повністю.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ «Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал». Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Рівнеазот» та з 14.03.2017р. звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 541-ВК від 10.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1 не отримав по даний час.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 15.03.2017 року по 14.11. 2017 року, повний розрахунок з ОСОБА_1 не проведено по 14.11.2017р..

За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення частково , та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 15.03. 2017 р. по 14.11. 2017 р., що становить 167 робочих дні .

З довідки про середню заробітну плату № 2246 від 07.11.2017р. вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за січень-лютий 2017 року становить 18471,76 грн., середньогодинна заробітна плата становить 53,0798 грн., виходячи з того, що в січні ним було відпрацьовано 192,00 годин, в лютому 156,00 години, а всього 348,00 годин за період січень-лютий 2017 року.

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 15.03.2017 року року по 14.11. 2017 року включно, заборгованість становить 70 914,61 грн. з розрахунку 167 робочих дні (період затримки) х 424,64 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 53,0798 середньогодинна зарплата х 8 год./день) = 70 914,61 коп..

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ

« Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. до задоволення не підлягають за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70 914 (сімдесят тисяч девятсот чотирнадцять) грн. 61 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас