АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5376/17 Справа № 199/722/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 стягнуто моральну шкоду в розмірі 100 грн., яке до теперішнього часу відповідачем не виконано. 05 січня 2016 року позивачем до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська було подано заяву про примусове виконання цього рішення апеляційного суду, проте постановою державного виконавця від 11 січня 2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, яка була в пордальшому ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року визнана неправомірною.

У позові також зазначено, що представник ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» за довіреністю №171/1001 ОСОБА_3 була присутня при проголошенні ухвали апеляційного суду від 09 серпня 2016 року, а представник за довіреністю №249/1001 ОСОБА_4 була присутня при проголошенні рішення апеляційного суду від 02 жовтня 2014 року в провадженні №22-ц/774/5863/14 у справі №199/3065/14-ц, і особисто його отримала 17 жовтня 2014 року копію цього рішення суду, однак рішення до теперішнього часу не виконано.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача неправомірною та такою, що причинила йому майнову шкоду у розмірі 100,00 грн., порушивши звичний уклад його життя. Також він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за таких поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та йому заподіяно моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

За таких обставин позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., заподіяну йому протиправною бездіяльністю відповідача, та відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 100,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам закону рішення суду відповідає.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 стягнуто моральну шкоду в розмірі 100,00 грн..

05 січня 2016 року позивачем до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська було подано заяву про примусове виконання вказаного рішення апеляційного суду на підставі виконавчого листа №199/3065/14, виданого 24 листопада 2014 року районним судом, про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 100,00 гривен.

11 січня 2016 року постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

В подальшому 09 серпня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано неправомірною вказану постанову державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", а згідно з ч.1 статті 18 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодекам, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

А статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування мольної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами зазначив, що саме йому завдана шкода та збитки від неправомірних дій та бездіяльності відповідача, тобто ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», разом з цим, як вбачається з матеріалів справи фактично в даному випадку всі дії по виконанню вищевказаного рішення апеляційного суду покладено на державного виконавця, а стосовно дій відповідача, то в даному випадку, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, доказів щодо невиконання цього рішення суду надано не було, а також представник відповідача в суді апеляційної інстанції почяснив, що вони взагалі не отримували виконавчий лист до виконання, а тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення судуд, коелгія суддів вважає необгрунтованими, оскільки фактично ці доводи зводяться до оцінки самого рішення та незгодою з висновками суду, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_5