Справа № 638/9073/16-ц
Провадження № 2/638/252/17
28 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області - Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус ХМНО Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус ХМНО Харченко Інна Анатоліївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення,
23.01.2016 року позивач ОСОБА_1 завернулася до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області - Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус ХМНО Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус ХМНО Харченко Інна Анатоліївна, в якому просить:
- визнати за нею, ОСОБА_9, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583.
- встановити нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_12, посвідченої нотаріусом міста Дзержинського Московської області Корнаковим С.С., р.№ 456783.
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. . укладеного між ОСОБА_12, що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_14, та ОСОБА_3, квартири АДРЕСА_1
- витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, яка є власницею відповідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
- усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її двоюрідна сестра ОСОБА_11.
За життя їй належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583.
Внаслідок смерті ОСОБА_14 відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1
26 серпня 2009 року ОСОБА_16 звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини у вигляді вищезазначеної квартири, яке було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 1-1759, та заведено спадкову справу за № 586/2009.
Вона є єдиним спадкоємцем, оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року рідний син ОСОБА_11 - ОСОБА_17 був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року ОСОБА_18 був оголошений померлим.
Але оформити своє спадкове право вона не може, оскільки ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21, заволоділи спадковим майном шляхом шахрайства.
Це стало підставою для відмови їй у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на спадкове майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем.
Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_14, якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.ОСОБА_12, уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За ОСОБА_14 у довіреності, нібито виданої гр. ОСОБА_12 та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася ОСОБА_21
Під час слідства встановлено, що гр.ОСОБА_12 помер ще у 2006 році.
Діючи відповідно до відведених функцій, від імені ОСОБА_12 діяв ОСОБА_20, який використовував паспорт на ім'я ОСОБА_22, із вклеєною фотографією ОСОБА_20
Із підробленою довіреністю ОСОБА_20 отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого ОСОБА_21 умовила гр.ОСОБА_23 оформити квартиру на себе за грошову винагороду.
25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між ОСОБА_20, який під виглядом ОСОБА_12 діяв від імені ОСОБА_11., на підставі підробленого паспорту, та ОСОБА_23 квартири АДРЕСА_1
26 січня 2010 року, продовжуючи маскувати свої злочинні дії, з метою оформити дану квартиру на довірену особу, ОСОБА_24 та ОСОБА_21 організувати продаж квартири ОСОБА_25, фактичної дружини ОСОБА_19 Договір купівлі-продажу між ОСОБА_23 та ОСОБА_25 був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М.
Всі ці дії відбувалися після смерті ОСОБА_14
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 4.4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі.

15 березня 2016 року спірна квартира була придбана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_29 та ОСОБА_5, та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A.

Це відчуження відбулося вже під час повторного розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова кримінальної справи відносно ОСОБА_26, ОСОБА_20, ОСОБА_21 за ст. ст. 358 ч.2, 190 ч.4 КК України.

Незважаючи про те, що в матеріалах справи є постанова слідчого про накладення арешту на спірну квартиру, ці дані в реєстр обтяжень на нерухоме майно за невідомих причин внесені не були.

Довіреність від 9 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, померлому в 2006 році ОСОБА_12

Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів.

Цивільна правоздатність ОСОБА_14 як фізичної особи припинилася у момент її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Спірна квартира вибула з власності ОСОБА_14 не з її волі, доказом цього є матеріали кримінальної справи, якими підтверджується вчинення шахрайства з боку ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21

Таким чином, договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, укладений за підробною довіреністю від імені ОСОБА_14, ОСОБА_20, який виступав за підробним паспортом на ім'я ОСОБА_22, є недійсним.

Також договір купівлі-продажу квартири укладався не на підставі оригіналу правовстановлюючого документу, а на підставі її дублікату, отриманого за підробною довіреністю.

Після укладення договору купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, спірна квартира була знову продана за договором купівлі-продажу від 26 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим A.М.. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A. спірна квартира була придбана ОСОБА_5.

Окрім вимог про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_5, позивач вимушена просити суд виселити останню з спірної квартири, оскільки її проживання перешкоджає в реалізації її права на це майно, яке вона набула в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечувала проти прийняття рішення при заочному розгляді.

Відповідачі у судове засідання повторно поспіль не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, представників, які б діяли від їх імені до суду не направили, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Оскільки з причини неявки відповідачів неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідачів. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Треті особи по справі - Приватнй нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотов С.Д., Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М., в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином

Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій суд розглядати справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які Згідно ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судовим розглядом справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла двоюрідна сестра позивача ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 25 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Родинний зв'язок між позивачем та померлою 23.07.2009р. ОСОБА_11, встановлений та підтверджується Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2013 року №638/4619/13-ц по справі за заявою ОСОБА_28, зацікавлені особи: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану в м. Харкові, Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою,яке набрало законної сили.

Позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року рідний син ОСОБА_11 - ОСОБА_17 був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року ОСОБА_18 був оголошений померлим, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11-13).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з наведеного, вищезазначені факти, в даній справі доказуванню не підлягають.

Внаслідок смерті ОСОБА_14 відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583, що матеріалами справи. (а.с.9)

26 серпня 2009 року позивач звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини у вигляді вищезазначеної квартири, яке було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 1-1759, та заведено спадкову справу за № 586/2009.

З довідки Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 20.05.2016 №1519/02-17, вбачається, що перед оформленням спадщини нотаріус перевіряє належність майна спадкодавцю згідно з даними Державного реєстру прав на нерухоме майно. Тому 01.04.2016 р. було здійснено таку перевірку, і відповідно до інформаційної довідки з ДРРГІ право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано не за вказаними спадкодавцями.

Ці дані, стали підставою для відмови позивачу у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на спадкове майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем.

Відповідно загальних положень про спадкування, передбачених главою 84 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (с. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Позивач зазначила що, оформити своє спадкове право вона не може, оскільки група злочинців ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21, які вступили у злочинний зговір, заволоділи спадковим майном шляхом шахрайства. Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_14, якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.ОСОБА_12, уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За ОСОБА_14 у довіреності, нібито виданої гр. ОСОБА_12 та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася ОСОБА_21

Судом встановлені такі факти на відповідні ним правовідносини, а саме: діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_14, якою вона доручала продати належну їй квартиру гр.ОСОБА_12, уродженцю Московської області, Шатурського району, с.Дмитровський Погост. За ОСОБА_14 у довіреності, нібито виданої гр. ОСОБА_12 та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася ОСОБА_21

Під час слідства встановлено, що гр.ОСОБА_12 помер ще у 2006 році.

Діючи відповідно до відведених функцій, від імені ОСОБА_12 діяв ОСОБА_20, який використовував паспорт на ім'я ОСОБА_22, із вклеєною фотографією ОСОБА_20

Із підробленою довіреністю ОСОБА_20 отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого ОСОБА_21 умовила гр.ОСОБА_23 оформити квартиру на себе за грошову винагороду.

25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між ОСОБА_20, який під виглядом ОСОБА_12 діяв від імені ОСОБА_11., на підставі підробного паспорту, та ОСОБА_23 квартири АДРЕСА_1

26 січня 2010 року з метою оформити дану квартиру на довірену особу, ОСОБА_24 та ОСОБА_21 організувати продаж квартири ОСОБА_25, фактичної дружини ОСОБА_19 Договір купівлі-продажу між ОСОБА_23 та ОСОБА_25 був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М.

Всі ці дії відбувалися після смерті ОСОБА_14

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 липня 2013 року ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 4.4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі.

15 березня 2016 року спірна квартира була придбана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_29 та ОСОБА_5, та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко I.A.

Це відчуження відбулося вже під час повторного слухання Червонозаводським районним судом м. Харкова кримінальної справи відносно ОСОБА_26, ОСОБА_20, ОСОБА_21 за ст. ст. 358 ч.2, 190 ч.4 КК України.

Незважаючи про те, що в матеріалах справи є постанова слідчого про накладення арешту на спірну квартиру, ці дані в реєстр обтяжень на нерухоме майно за невідомих причин внесені не були.

Довіреність від 09 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, померлому в 2006 році ОСОБА_12

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у рамках кримінальної справи, встановлено, що підпис у довіреності виконана не ОСОБА_14 (а.с.15)

Відповідно до вимог ст.. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів.

Відповідно до вимог ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин).

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач надав до суду достатні та належні докази, які вказують на те, що довіреність, від 09 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, яка була видана, нібито, від імені ОСОБА_14, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, померлому в 2006 році ОСОБА_12

Таким чином, вищезазначені обставини, а також висновки експертизи, вказують на нікчемність довіреності, що, відповідно, не породжує для сторін жодних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог закону.

Відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно до ч.ч.І, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України , іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Спірна квартира вибула з власності ОСОБА_14 не з її волі, доказом цього є матеріали кримінальної справи, якими підтверджується вчинення шахрайства з боку ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21

Згідно до ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу стороною в оману щодо обставин , які мають істотне значення ( ч.І ст. 229 ЦК України ) , такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце , якщо сторона заперечує наявність обставин , які можуть перешкоджати вчиненню правочину , або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, укладений за підробленою довіреністю від імені ОСОБА_14, ОСОБА_20, який виступав за підробленим паспортом на ім'я ОСОБА_22, є недійсним.

Позивач, як спадкоємець на майно за законом, заінтересована особа довів суду, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена стороньою особою, яка не мала на це права.

За таких обставин, наявні законні підстави для визнання договору купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. укладеного між ОСОБА_12, що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_14, та ОСОБА_3, квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 Позивач, як спадкоємець за законом, 26 серпня 2009 року звернувся до Шостої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено документально. Наявні законні підстави для визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину , яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину.

В пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 388 ЦК встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача в тому випадку, якщо майно загублене власником, було викрадене у власника, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог, щодо витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, на користь позивача ОСОБА_28.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, на момент звернення позивача до суду з вимогами, щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою, зазначені права ОСОБА_1 установлені не були, а тому звернення до суду з позовом про захист оспорюваних прав є передчасним.

Таким чином з огляду на викладене, позовні вимоги в частині усунення перешкоди у здійсненні ОСОБА_9 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 179,212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 228, 230, 244, 316, 317, 319, 321, 386, 388, 391, 1216, 1217, 1218, 1220, 1261 -1265, 1270 ЦК України, ст.109 ЖК України, Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області - Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус ХМНО Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус ХМНО Харченко Інна Анатоліївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_9, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ 1-99-201583.

Встановити нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_12, посвідченої нотаріусом міста Дзержинського Московської області Корнаковим С.С., р.№ 456783.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. . укладеного між ОСОБА_12, що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_14, та ОСОБА_3, квартири АДРЕСА_1

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 чужого незаконного володіння ОСОБА_5, на користь ОСОБА_9.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя І.О.Грищенко