АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1131/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1456/К/17 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія - 24 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача Комунального підприємства «Кривбасводоканал» - Сіліна Віктора Олександровича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Восток-26», про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (далі - КП «Кривбасводоканал»), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Восток-26» ( далі - ЖБК «Восток-26»), про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, який в подальшому уточнив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що він на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 21 травня 2001 року є власником квартири АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є ЖБК «Восток-26».

03 грудня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про укладення договору водопостачання з ним особисто, однак відповідач відмовив йому в цьому, посилаючись на те, що він може бути постачальником послуг холодного водопостачання та водовідведення мешканцям багатоквартирних будинків, однак відмовляється від укладення договору з ним, оскільки питання в частині водопостачання йому необхідно узгоджувати з правлінням ЖБК «Восток-26», який є виконавцем послуг з водопостачання.

Вважаючи, що відмова відповідача від укладання договору на постачання послуг з водопостачання є протиправною, суперечить чинному законодавству та грубо порушує його права, як споживача, на отримання послуг з водопостачання та водовідведення, просив суд визнати дії відповідача про відмову в укладенні договору із ним про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню до належної йому квартири АДРЕСА_1 неправомірними; зобов'язати відповідача укласти із ним договір про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню до належної йому квартири; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яка завдана його неправомірними діями у сумі 80000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд не врахував положення ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про те, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з використання внутрішньобудинкових систем для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, має ліцензію на здійснення такої діяльності, тобто тільки відповідач є єдиним монопольним виконавцем послуг з водопостачання до квартири позивача й наявність між відповідачем та ЖБК «Восток-26» договірних відносин не може бути перешкодою для відмови в укладенні договору з позивачем на постачання таких послуг. Крім того, за умовами договору, укладеного між відповідачем та ЖБК «Восток-26» 01.08.2013 року, передбачено отримання питної води для власних потреб та не передбачено зобов'язання ЖБК «Восток-26» про надання послуг з водопостачання власникам квартир за адресою: АДРЕСА_1.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач КП «Кривбасводоканал», посилаючись на необґрунтованість наведених в ній доводів, просив суд апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 21.05.2001 року є власником квартири АДРЕСА_1 та 29 березня 2005 року за ним зареєстровано право власності на цю квартиру (а..с 9).

Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ЖБК «Восток-26», яким надаються житлово-комунальні послуги, в тому числі й послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення відповідно до договору № 361 про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення від 01.08.2013 року, укладеного між КП «Кривбасводоканал» та ЖБК «Восток-26» (а.с. 133-135).

03 грудня 2014 року, 11 грудня 2014 року та 24 лютого 2015 року позивач звертався до відповідача із заявами про укладення договору водопостачання до квартири АДРЕСА_1, в чому йому було відмовлено, оскільки питання в частині водопостачання йому необхідно узгоджувати з правлінням ЖБК «Восток-26», який є виконавцем послуг з водопостачання (а.с.10, 13, 14, 15-17,18).

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з неможливості укладення між ОСОБА_1 та КП «Кривбасводоканал» договору з водопостачання, оскільки виконавцем цієї послуги є ЖБК «Восток-26», у кооперативній власності якого знаходяться внутрішньобудинкові мережі буд. АДРЕСА_1, в тому числі й квартири позивача, яка не має самостійного вводу водопостачання та водовідведення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, за змістом наведених вимог, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Пред'являючи вимоги до КП «Кривбасводоканал», ОСОБА_1 послався на порушення його прав, як споживача, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків щодо укладення з ним договору про надання послуг з водопостачання.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачем не надано суду жодних допустимих та належних доказів в підтвердження порушення відповідачем його прав, як споживача послуг з водопостачання, та наявності між ними фактичних договірних відносин.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що послуги з централізованого питного водопостачання можуть надаватися споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням

вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з: об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Згідно з ч.2 ст. 19 цього Закону договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ЖБК «Восток-26», яким надаються житлово-комунальні послуги, в тому числі й послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення відповідно до договору № 361 про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення від 01.08.2013 року, укладеного між КП «Кривбасводоканал» та ЖБК «Восток-26» (а.с. 133-135).

Пунктом 9.1. вказаного договору визначено, що договір набирає чинності з 01 серпня 2013 року і діє до 01 серпня 2016 року. Згідно п.9.2. договору, він вважається щороку подовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Членом ЖБК «Восток-26» є позивач ОСОБА_1, як власник квартири АДРЕСА_1.

Згідно п.1.9. Статуту ЖБК «Восток-26», ЖБК здійснює господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами.

Відповідно до п.2.2. Статуту, одним із завдань та предметом діяльності ЖБК є здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб власними силами та на підставі договорів з комунальними підприємствами міста.

Згідно п.3.1., п.п. 3.2.1 п. 3.2 Статуту, майно житлово-будівельного кооперативу складається з неподільного та загального майна. До неподільного належить технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир-загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні, елеваторні вузли, вентиляційні канали, ліфти і так далі) (а.с. 145-155).

Отже, балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж за адресою: АДРЕСА_1 є ЖБК «Восток-26» й між ним та КП «Кривбасводоканал» укладено договір про надання про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення, встановлена точка розподілу на вводі в будинок, яка обладнана засобом обліку та регулювання, тому КП «Кривбасводоканал» не може розпоряджатися внутрішньобудинковими мережами цього будинку.

Крім того, окрема квартира в будинку не має самостійного вводу водопостачання та водовідведення, окремо взята квартира будинку не може існувати самостійно без внутрішньобудинкових мереж, які відносяться до неподільного майна та належать усім співвласникам на рівних правах, а КП «Кривбасводоканал» не зможе надавати послугу водопостачання та водовідведення в окремо взяту квартиру через внутрішньобудинкові мережі та ще й через загальнобудинковий засіб обліку, який встановлено в точці розподілу на вводі в будинок.

Встановивши зазначені обставини та виходячи з відсутності порушення прав позивача відповідачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання КП «Кривбасводоканал» укласти з ним договір про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню до належної йому квартири, а також похідних вимог про стягнення моральної шкоди.

Доводи представника позивача, наведені в апеляційній скарзі, про те що суд не врахував положень ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що виконавцем послуг може бути тільки відповідач, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки у відповідності до ч.6 ст. 19 цього Закону, особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, тобто виконавцем послуг може бути й балансоутримувач.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги представника позивача, що умовами договору, укладеного між відповідачем та ЖБК «Восток-26» від 01.08.2013 року, не передбачено зобов'язання ЖБК «Восток-26» про надання послуг з водопостачання власникам квартир за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ці обов'язки закріплені безпосередньо в статуті ЖБК «Восток-26», на підставі якого він здійснює свою господарську діяльність метою якої, в тому числі є забезпечення сприяння членам житлово-будівельного кооперативу, власникам квартир, членам їх сімей в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю житлово-будівельного кооперативу.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягаю відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: