БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/668/17
"26" жовтня 2017 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі -
головуючого судді Тіслюка І.І.
секретар Циліцька Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх особами, які втратили право на користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації в її власному житловому будинку ,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, її колишнього чоловіка, та ОСОБА_3, сина, в якому просить винести рішення про визнання їх особами, які втратили право на користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації в будинку її проживання, належному їй на праві приватної власності.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул.Некрасова, 5, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку разом з нею зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.02.2017 року шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Рішення набуло законної сили. Колишній чоловік самостійно забрав з будинку свої речі і перейшов проживати до іншого будинку, але зволікає з виконаням її прохання щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою, на повторні звернення ніяк не реагує. В будинку відсутні будьякі речі, приналежні колишньому чоловікові. Будинок належить їй на праві приватної власності і придбавався до укладення шлюбу з ОСОБА_2, тобто він втратив будьяке право на користування житлом у вказаному будинку.

Спільно з нею проживає її хвора матір, а також син від попереднього шлюбу та син від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3, який є повнолітнім. Останній веде асоціальний спосіб життя, своєю поведінкою демонструє байдужість до хворої баби та її самої, як до матері. З причини зловживання алкогольними напоями систематично вчиняє сварки вдома, погрожує фізичною розправою у випадках висловлювання зауважень на його поведінку та інші дії, небезпечні для оточуючих його людей. Він умисно трощить меблі в будинку, сокирою пошкодив покриття на підлозі. З причини небезпечної поведінки і неможливості припинити його хуліганські дії в сім`ї, вона змушена була неодноразово звертатися до поліції за захистом від протиправних дій свого сина. Це може бути підтверджено долученими до позову копіями протоколів, які свідчать про багаторазове притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. На її прохання до сина зважувати на поганий стан її здоров`я та її матері також, той ніяким чином не реагує. Її хворобливий стан підтверджується документами з лікарні. Такі стосунки з сином склались давно, і вона більше не має змоги проявляти терпіння до вказаних знущань сина над нею та його недбалістю до майна в будинку. Це вона може підтвердити фотознімками, зробленими всередині будинку. Син на даний час залишив будинок і проживає в м.Києві, оскільки переховується від поліції, ухиляючись від відповідальності за допущені правопорушення. Він припинив спілкування з нею і упродовж останніх кількох місяців вдома не був. Припускає, що він знімає житло в м.Києві, але своєї адреси їй не надає.

Оскільки син залишає без належного реагування її прохання охайно відноситись до житла та предметів побуту в будинку, демонструє зухвалу неповагу до співмешканців, на заходи адміністративного впливу не реагує, ОСОБА_3 слід примусово виселити без надання йому іншого приміщення.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідачі, з огляду на положення ст.74 ЦПК України, вважаються повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки позивач надав доказ про звернення через газету з оголошенням про даний позов та про час і місце його розгляду.

Згідно з вимогами ст.224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача можливий заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі документи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: вул.Некрасова, 5, м.Борзна, Чернігівська область. В даному будинку разом з нею зареєстровані ОСОБА_2 колишній чоловік, та ОСОБА_3- її повнолітній син.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.02.2017 року шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Рішення набуло законної сили.

Колишній чоловік близько року назад самостійно забрав з будинку свої речі і перейшов проживати в інший будинок, але зволікає з виконаням прохання позивача щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою, на повторні звернення ніяк не реагує. В будинку відсутні будьякі речі, приналежні колишньому чоловікові. Будинок належить позивачці на праві приватної власності і придбавався до укладення шлюбу з ОСОБА_2, тобто останній втратив будьяке право на користування житлом у вказаному будинку.

Спільно з позивачкою проживає її хвора матір та син від попереднього шлюбу, а також син від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3, який є повнолітнім. Останній веде асоціальний спосіб життя, своєю поведінкою демонструє байдужість до хворої баби та позивача, його матері. З причини зловживання алкогольними напоями ОСОБА_3 систематично вчиняє сварки вдома, погрожує фізичною розправою у випадках висловлювання зауважень на його поведінку та дії, небезпечні для оточуючих його людей. Він умисно трощить меблі в будинку, сокирою пошкодив покриття на підлозі. З причини небезпечної поведінки і неможливості припинити його хуліганські дії в сім`ї, позивачка змушена була неодноразово звертатися до поліції за захистом від протиправних дій свого сина.

Зазначені факти підтверджені долученими до позову копіями протоколів, які свідчать про багаторазове притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. На прохання позивача до сина зважувати на поганий стан її здоров`я та її матері також, ОСОБА_3 ніяким чином не реагує. Хворобливий стан позивача підтверджується документами з Борзнянської ЦРЛ.

Вказані стосунки з сином склались давно, і позивач більше не має змоги проявляти терпіння до вказаних знущань сина над нею та його недбалістю до майна в будинку. Вказане підтверджено фотознімками, зробленими всередині будинку проживання. Син позивачки на даний час залишив будинок і проживає в м.Києві.

Він припинив спілкування з позивачкою і упродовж останніх кількох місяців вдома не був. Позивачка припускає, що син знімає житло в м.Києві.

Оскільки син залишає без належного реагування прохання позивачки охайно ставитися до житла та предметів побуту в будинку, демонструє зухвалу неповагу до співмешканців, на заходи адміністративного впливу з боку поліції не реагує, ОСОБА_3 слід примусово виселити без надання йому іншого приміщення.

Відповідно до ст.116 ЖКУ, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Ст.41 Конституції, ст.316-321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, як це зазначено у ст. 321 ч.2 ЦК України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Водночас, згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними.

На підставі викладеного і відповідно до ст.ст. 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх особами, які втратили право на користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації в її власному житловому будинку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, особами, які втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по вул.Некрасова, 5 у м.Борзні Чернігівської області, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, із зняттям їх з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних частках в розмірі 320,00 грн. з кожного на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, на відшкодування витрат позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, якщо буде подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення.

Суддя

Борзнянського районного суду ОСОБА_4