АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/404/17Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/1358/17 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

за участі - представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МРІЯ ЦЕНТР" ОСОБА_1, представника Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МРІЯ ЦЕНТР" на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МРІЯ ЦЕНТР" до ОСОБА_3, Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим,

ВСТАНОВИЛА:

10.03.2017 року ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" звернулось в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.05.2009 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, площею 1,62 га, строком на 5 років, з переважним правом орендаря на його поновлення.

Позивач протягом строку дії договору належним чином виконував його умови та виконав усі передбачені в договорі умови для його поновлення, а саме: до закінчення строку договору двічі, 5 березня та 7 серпня 2014 року, надсилав на адресу орендодавця листи-повідомлення з проектами додаткових угод про намір скористатися переважним правом на поновлення договору, після закінчення строку дії договору оренди; продовжував використовувати земельну ділянку та виплатив орендодавцю орендну плату.

Однак, 18.05.2015 року між ПАП Агропродсервіс та ОСОБА_3 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки.

ОСОБА_3 не надав відповіді ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" на листи-повідомлення з проектами додаткових угод про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі.

ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" виконало усі умови для поновлення договору, тому просило визнати недійсним договір оренди землі, укладений 18.05.2015 року між ПАП Агропродсервіс та ОСОБА_3, а також визнати поновленим договір оренди землі, укладений 10.05.2009 року між ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" та ОСОБА_3 на той самий строк на таких самих умовах.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18.10.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що у ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" є всі необхідні умови для поновлення договору оренди землі на попередніх умовах, виходячи з переважного права, яке передбачено умовами договору та ст. 33 Закону України Про оренду землі. Не погоджується з висновками суду про те, що лист-повідомлення про намір продовжити договір оренди земельної ділянки повинен направлятись рекомендованим листом, оскільки чинним законодавством це не передбачено. Вважає достатнім доказом письмового повідомлення орендодавця список на відправлення простих відправлень з відбитком поштового штемпеля ПАТ Укрпошта.

Вказує, що помилковим є висновок суду про те, що надані письмові докази і договір про надання послуг із використання сільськогосподарської техніки, акти розподілу земельних ділянок по посівних площах на території Циганської сільської ради, акти виконаних робіт з додатками, статистична звітність та сплата орендної плати, не підтверджують факту продовження використання спірної земельної ділянки. Звертає увагу на те, що ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" запропонувало у надісланому відповідачу проекті додаткової угоди аналогічні умови оренди, а також зазначило в листі-повідомленні, що у разі незгоди останнього із запропонованими умовами оренди, він має право надати прийнятні для нього умови або власний проект додаткової угоди.

В судовому засіданні представник ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" апеляційну скаргу підтримала і навела доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник ПАП Агропродсервіс апеляційну скаргу заперечив і навів доводи аналогічні вказаним в поданому запереченні на апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано процедури реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі і позивач не надав суду належних та допустимих доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, та отримання орендодавцем такого повідомлення, а також з недоведеності обставин продовження користування земельною ділянкою ОСОБА_3, а відтак не знайшло свого підтвердження порушення переважного права позивача на укладення договору оренди землі з власником земельної ділянки на новий строк.

Колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони вмотивовані і грунтуються на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 10.05.2009 року між ТОВ МРІЯ ЦЕНТР та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, площею 1,62 га, строком на 5 років, з переважним правом орендаря на його поновлення (а.с. 7-9).

18.05.2015 року між ПАП Агропродсервіс та ОСОБА_3 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки (а.с. 31-32).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Земельним кодексом України, Законом України Про оренду землі.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки.

Згідно ч. 1 ст. 626, ст.ст. 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В пункті 28 договору оренди землі, укладеного позивачем з ОСОБА_3, сторони передбачили, що їх права та обовязки визначаються відповідно до Закону України Про оренду землі.

У статті 33 Закону України Про оренду землі встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Редакція цієї статті, яка діяла на час укладення договору оренди землі від 10.05.2009 року передбачала, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В той же час, у п. 8 договору оренди землі сторони встановили обовязок саме орендаря не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України №3038-VI від 17 лютого 2011 року ст. 33 Закону України Про оренду землі змінено і вона викладена в новій редакції.

Так, частинами першоюпятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до положень статті 33 Закону України Про оренду землі реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України Про оренду землі та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такі правові позиції висловив Верховний Суд України у постановах №6-55цс15 від 15 квітня 2015 року, №6-3цс15 від 18 березня 2015 року, №6-10цс15 від 25 лютого 2015 року, №6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, №6-531цс15 від 9 вересня 2013 року, №6-70цс15 від 10 червня 2015 року. У вказаних постановах Верховний Суд України також вказав, що порушення переважного права на поновлення договору оренди землі матиме місце при укладенні орендодавцем договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря щодо наміру реалізувати переважне право, а також у разі укладення договору з новим орендарем на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України викладена правова позиція є обовязковою для врахування іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_3 отримав лист-повідомлення від ТОВ МРІЯ ЦЕНТР про наміри поновити договір оренди землі з додатковою угодою, тобто був реально обізнаним з наміром позивача продовжити договірні відносини.

Із письмових заперечень ОСОБА_3 вбачається, що жодних повідомлень чи проектів додаткових угод до договору оренди земельної ділянки від позивача не надходило (а.с. 166-168).

В договорі зазначена адреса у м. Чортків, однак згідно його паспорту він був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому листи адресовані йому за адресою згідно договору не могли бути ним отримані, оскільки направлялися за невірною адресою.

Про обізнаність ТОВ МРІЯ ЦЕНТР, що ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 свідчить факт долучення товариством копії паспорта ОСОБА_3 до позовної заяви.

Вказане підтверджується і матеріалами справи, у списках на відправлення простих поштових відправлень по України за №105 і №79 вказано ОСОБА_3 і зазначено невірну адресу Тернопільська область м.Чортків, вул. Червоноармійська 172/184.

Крім того, вул.Червоноармійська в м.Чернівці була перейменована на вул. ОСОБА_4.

Порядок надання послуг поштового звязку встановлено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила), якими складання списків на відправлення простих поштових відправлень по Україні та проставлення на таких списках підпису працівника поштового зв'язку та відбитку штемпеля не передбачено.

Так, абзацом 8 п.2 Правил визначено, що згруповані поштові відправлення, поштові перекази, це внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно передаються для пересилання одним відправником.

Абзацом 25 п.2 Правил визначено, що реєстроване поштове відправлення

- це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Факт надсилання та отримання відповідачем листа-повідомлення, надісланого засобами поштового звязку, може підтверджуватись підписом останнього.

Доводи апелянта про безпідставність висновку суду щодо направлення листа-повідомлення з проектом додаткової угоди саме рекомендованим реєстровим відправленням, а не простою кореспонденцією, колегією суддів оцінюються критично, оскільки сторони у договорі оренди земельної ділянки (у п. 8) передбачили обовязок орендаря письмово повідомляти орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію (у чинній на час укладення договору оренди ст. 33 Закону України Про оренду землі відсутній такий обовязок), який є обовязковим для виконання орендарем та що Правила надання послуг поштового звязку передбачають вручення під розписку лише реєстрових поштових відправлень.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив списки на відправлення простих поштових відправлень по Україні, в яких зазначено прізвище ОСОБА_3, оскільки у вказаних документах не вказано з якого відділення поштового звязку відправлено документи, зазначені у списках, а також посада та прізвище працівника поштового звязку, який прийняв такі відправлення. Поштовий штемпель, наявний на вказаних документах, не чіткий, розмитий, на ньому відсутнє місцезнаходження поштового відділення (а.с. 63-64).

Як вбачається із листа Тернопільської дирекції ПАТ Укрпошта від 05.09.2017 року №301-31/1-482 згруповані поштові відправлення для пересилання (списком) у надходженні до відділення поштового зв'язку Оришківці ТД ПАТ "Укрпошта" не значаться. Надати інформацію про відправлення за 07 серпня 2014 року четвер неможливо, оскільки цей день у даному відділенні поштового зв'язку був вихідним .

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої в постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-2988цс15 під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції правильно визнав Списки простих поштових відправлень, долучених позивачем до матеріалів справи, недопустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів суду, що по закінченню строку договору у грудні 2014 року продовжував користуватись земельною ділянкою ОСОБА_3, з наступних підстав:

- Позивач вказує, що земельна ділянка ОСОБА_3 оброблялась згідно акту розподілу земельних ділянок від 02.04.2015 року (а.с. 46).

- З матеріалів справи слідує, що поле, до якого увійшла земельна ділянка ОСОБА_3 TY8 засіяне озимою пшеницею.

- Позивач подає докази обробітку вказаного поля в 2015 році, однак не надає доказів того, що позивач засівав поле TY8 озимою пшеницею, не надано доказів витрат з насіння і садивного матеріалу;

- Факт входження ділянки ОСОБА_3 до поля TY8, не свідчить про те, що така ділянка оброблялась, оскільки згідно акту розподілу земельних ділянок від 02.04.2015 року (а.с. 46) поле TY8 містило 37 земельних ділянок;

Суд першої інстанції зробив вірний висновок про недоведеність обставини про факт продовження використання земельної ділянки відповідача після закінчення в грудні 2014 року строку дії договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо тлумачення районним судом норм ст. 33 ЗУ Про оренду землі та встановлення обставин, які необхідні для поновлення договору оренди землі на підставі переважного права орендаря на власний розсуд.

Для поновлення договору оренди землі необхідно наявність юридичних фактів в сукупності, зокрема, одним із яких є повідомлення орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а тому продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем і відсутність повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди не свідчить про наявність у позивача правових підстав для продовження користування і є недостатніми обставинами для визнання договору поновленим.

Орендар не повідомив ОСОБА_3 про намір продовження договірних відносин, як це передбачено в п. 8 договору оренди і не звернувся до суду по закінченню місячного строку за захистом свого права на укладення додаткової угоди на умовах, які викладені в тексті вказаної угоди.

Крім того, власник землі вправі розпоряджатись на свій розсуд належною йому земельною ділянкою.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 на час укладення оспорюваного договору оренди землі мав правові підстави вважати, що договір оренди землі, укладений ним з ТОВ МРІЯ ЦЕНТР є припиненим з 10 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку його дії, оскільки позивач не скористався переважним правом на поновлення договору оренди землі в порядку, який визначено договором та уточнено новою редакцією ст. 33 ЗУ Про оренду землі.

Критично оцінюються і доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 підписуючи договір визнав вірність вказаних в договорі даних щодо своєї адреси, оскільки:

- в договорі відсутнє посилання, що сторони засвідчують підписами вірність вказаних ними даних;

- у позивача весь час знаходились копія державного акту про право власності на землю і паспорта ОСОБА_3, у яких зазначено його адресу м. Чернівці і саме позивач як сторона договору мала можливість як перевірити вказані в договорі дані так і мала документи які вказували на дійсну адресу відповідача, а тому мала можливість відправляти листи за дійсною адресою.

Інші докази та обставини, на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Як вказано в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10.02.2010 року Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю МРІЯ ЦЕНТР відхилити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий

Судді