Єдиний унікальний номер 243/3099/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1802/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Пронін С.Г. Єдиний унікальний номер 243/3099/16-ц
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1802/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Папоян В.В.

суддів: Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Глушка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Перша Слов'янська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування із спадкоємцями першої черги,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом на обґрунтування якого зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх брат ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 11/20 часток житлового будинку АДРЕСА_1 який належав останньому за життя на підставі договору дарування. Разом з ними спадкоємцем після смерті їх брата є ОСОБА_4, як дружина померлого, оскільки після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу подружжя свідоцтво про розірвання шлюбу не отримало.

ОСОБА_3 з 1975 року був інвалідом дитинства третьої групи, з 2004 року він за станом здоров'я не працював та потребував сторонньої допомоги, яку йому надавали позивачі, які проживали разом з ним за однією адресою, тоді як відповідач від надання такої допомоги відмовлялася, будь-яких стосунків зі спадкодавцем не підтримувала. Тому вважають, що ОСОБА_4, треба усунути від права на спадкування за законом, оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги. Також просили визнати за позивачами, право на спадщину разом з спадкоємцями першої черги, після смерті їх брата.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 та надав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Суд надав неналежну оцінку наданим ними доказам, щодо ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. При прийнятті рішення суд приймав до уваги пояснення свідків з боку відповідача, хоча в них є протиріччя, та не приймав пояснення свідків з боку позивачів. Відповідач не надала будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень щодо спільного проживання з померлим.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і визначив закон, який їх регулює.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ст. 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умовами, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщину у вигляді 11/20 часток житлового будинку АДРЕСА_1 який належав останньому за життя на підставі договору дарування посвідченого Першої Слов'янської державної нотаріальною конторою 10.09.1992 року. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_4, як дружина померлого, оскільки на час смерті спадкодавця у встановленому законом порядку шлюб розірвано не було. Позивачі є рідними братами померлого та спадкоємцями другої черги. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження, свідоцтва про реєстрацію шлюбу та свідоцтва про смерть і не спростовуються сторонами. Сторони по справі як спадкоємці після смерті ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк звернулися до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори с відповідними заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, але свідоцтво про спадщину не видавалося.

З виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, убачається, що останньому встановлено діагноз віддаленні наслідки перенесеного поліомієліту у вигляді порізу та укорочення правої нижньої кінцівки, вікова макулодістрофія та початкова катаракта обох очей.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №2131 ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства 3 групи з 1978 року. Та згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 він отримував пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства.

Згідно копії трудової книжки на ім'я ОСОБА_3 останній за життя у період з 03.11.1976 по 09.03.2004 року працював, та звільнений з останнього місця роботи відповідно до наказу №7-к від 05.03.2004 року за власним бажанням.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 621 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року та довідки про причину смерті спадкодавець помер внаслідок цирозу печінки.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позову про усунення від права на спадщину та визнання права на спадкування із спадкоємцями першої черги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів того, що відповідач ухилялася від надання допомоги спадкодавцю та останній потребував надання відповідної допомоги саме нею та позивачі протягом тривалого часу опікувалися та надавали спадкодавцю допомогу у зв'язку з його безпорадним станом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до ст..ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог, та позивачами не надано належних доказів, що померлий перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво і потребував сторонньої допомоги саме від відповідача, а відповідач мала можливість її надавати та навмисно ухилялася від її надання. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо проходження спадкодавцем періодичного, оскільки вказані обставина не підтверджує факт перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця у постійній допомозі саме від відповідача.

Доводи позивача, що відповідач не підтримувала родинних стосунків з померлим та за життя не спілкувалася з ним, не є підставою для усунення від права на спадкування в розумінні ст..1224 ЦК України.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни черговості спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Свою вимогу про визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги позивачі обґрунтували тим, що ОСОБА_3 через тяжку хворобу та каліцтво тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення та сторонньої допомоги, яку вони йому надавала. Проте зазначені обставини матеріалами справи не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що не дано належну оцінку наданим ними доказам, а саме поясненням свідків, якими спростовуються пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та підтверджується факт окремого проживання відповідача та спадкодавця, не приймаються до уваги, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Висновки суду відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України, якою передбачено зміну черговості на спадкування вимагає доведення позивачем: 1) факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Сам по собі факт окремого проживання подружжя ні підтверджує факт перебування спадкодавця у безпорадному стані та його потребу у сторонній допомозі, що також є складовою умовою для застосування наведеної норми закону.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскарження безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: В.В. Папоян

судді: О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна