23.11.2017 Єдиний унікальний номер 205/3655/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/3655/17-ц
2/205/2331/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2, треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання права користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати ордер НА № 186 на житлову площу в гуртожитку комунальної власності громади м. Дніпропетровська на право зайняття зі складом родини 1 особи житлову площу в гуртожитку за адресою: вул. Максима Дія, буд. 4, кімната № 361, виданий 23.05.2017р. Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на імя ОСОБА_2, недійсним. Позовна заява мотивована тим, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради незаконно видав оскаржуваний ордер ОСОБА_2, оскільки спірна кімната після 1986 року була у користуванні сімї позивача.

ОСОБА_2 надав суду заперечення, у яких посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову.

Представник КП «Жилсервіс-5» у судовому засіданні просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська НА № 186, виданого Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради 23.05.2017р., на підставі розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 19.05.2017р. № 428, ОСОБА_2 надано право на зайняття житлової кімнати № 631 в гуртожитку за адресою: вул. Максима Дія, буд. 4 (а.с.14).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що спірний ордер видано неправомірно, оскільки відповідно до дозволу Дніпропетровського комбайнового заводу № 25 від 19.08.1986р. його батькові було надано в користування житлову кімнату № 630 у вищевказаному гуртожитку (а.с.8). В подальшому кімнату № 631 було надано його батькові в порядку розширення житлової площі, після чого сімя позивача почала проживати в обох кімнатах. В кімнаті № 631 вказаного гуртожитку постійно проживали батько з братом ОСОБА_1 до моменту їх смерті, у звязку з чим, починаючи з січня 2013 року, у спірній кімнаті ніхто не зареєстрований, проте право користування нею належить позивачу та його сімї.

Відповідно до ст.59 ЖК Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вищевказаному позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування у нього чи у членів його сімї права користування кімнатою № 631, розташованої в гуртожитку за адресою: м. Дніпро, вул. Максима Дія, буд. 4.

Суд зазначає, що покази свідків, надані у судовому засіданні, щодо правомірності зайняття кімнати № 631 у вищевказаному гуртожитку сімєю позивача та надані ним квитанції про сплату комунальних послуг не можуть бути достатніми доказами для існування у позивача права користування спірною кімнатою, а відтак суд доходить висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.59, 128, 129 ЖК Української РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3