Справа №278/1134/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О. М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку у процесі розгляду уточнила.

Зазначила, що зареєстрована разом зі своїми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_6 у належному їй будинку, який знаходиться за адресою: вул. Михайлівська, 13, с. Буки, Житомирський район, Житомирська область. Також у даному будинку зареєстрований відповідач, якому було дозволено тимчасово проживати в зазначеному будинку. Наразі позивач з дітьми проживати у належному їй будинку можливості не мають, оскільки відповідач змінив замки на вхідних дверях та не пускає її до власної оселі. Після неодноразових звернень до Тетерівської сільської ради та до міліції їй порекомендували звернутися до суду.

У звязку з наведеним просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по вул. Михайлівській, 11, у с. Буки Житомирського району Житомирської області шляхом виселення ОСОБА_2 та вселення її разом з неповнолітньої дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання зявилися позивач, відповідач та представник відповідача.

Позивач у процесі розгляду зазначила, що згоди на вселення відповідача не давала та що він до належного їй будинку її не допускає, застосовує фізичну силу. Звернення до поліції результатів не дало.

Відповідач під час судового розгляду повідомив, що не заперечує проти того, щоб діти позивача проживали у вищевказаному будинку, однак не позивач, оскільки остання винна йому кошти.

Представник третьої особи Служби в справах дітей Житомирської РДА подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 84).

Суд, дослідивши матеріали справи,заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором від 4 березня 1996 року позивач придбала житловий будинок № 13 по вулиці Михайлівській в с. Буки Житомирського району Житомирської області (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 282 від 11 травня 2016 року згідно з рішенням виконкому Буківської сільської Житомирського району Житомирської області № 50 від 20 листопада 2008 року відбулося перейменування вулиць та перенумерація будинків. Адреса, яка була в документах: с. Буки, вул. Михайлівська, 13, змінена на адресу: с. Буки, вул. Михайлівська, 11 (а.с. 11).

Згідно з довідкою Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 264 від 28 квітня 2016 року за адресою: вул. Михайлівська, 11, с. Буки, Житомирський район, Житомирська область, зареєстровані позивач, її діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зайд ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач, який є її братом (а.с. 6).

Факт реєстрації відповідача у згаданому будинку також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України (а.с. 14).

Встановлено, що позивач зверталася із заявами стосовно незаконного зайняття відповідачем належного їй будинку до Житомирського РВ та Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, однак їй було повідомлено, що для вирішення даного питання слід звернутися до суду (а.с. 59-63).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 627 від 03 квітня 2017 року позивач винаймає житло в с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 71).

З інформаційних довідок від 11 травня 2017 року № 86782326 (а.с. 86) та № 86782767 (а.с. 86 звор. стор.) вбачається, що за відповідачем та ОСОБА_8, яка зі слів відповідача є його дружиною, право власності на будь-яке майно не зареєстровано.

Також під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач вже зверталася до суду з позовною заявою, якою, керуючись положеннями ст.ст. 383, 387 ЦК України, просила виселити відповідача з належного їй будинку.

Розглядаючи справу за згаданим позовом судом було встановлено таке: сторони у справі є рідними сестрою та братом. Відповідно до договору від 4 березня 1996 року позивач придбала житловий будинок № 13 по вулиці Михайлівській в с. Буки Житомирського району Житомирської області. Рішенням органу місцевого самоврядування від 18 лютого 1999 року вулиці в с. Буки були перейменовані та відбулась перенумерація будинків в зв'язку з чим будинок № 13 по вулиці Михайлівській змінився на будинок № 11 по тій самій вулиці і того самого населеного пункту. Позивач зареєстрована в будинку з часу придбання будинку. Відповідач зареєстрований в будинку з 14 січня 2009 року. Позивач не проживає у власному будинку по вулиці Михайлівській , 11, як і не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Остання адреса будинку теперішнього чоловіка позивача, який не приймає позивача до власного будинку на свою житлову площу. Акт обстеження житлово-побутових умов позивача та що встановив зазначені фактичні обставини справи датований 20 жовтня 2014 року.

Допитаний у судовому засіданні син позивача ОСОБА_3 повідомив, що дозволу на вселення та реєстрацію відповідача не давали, він приїхав у гості в 2014 або 2015 році та залишився.

Допитана односельчанка сторін ОСОБА_9 повідомила, що відповідач вселився у належний позивачу будинок 4-5 років назад. Зазначила, що позивач зверталася до неї як до депутата за допомогою у вселенні її до спірного будинку. Під час візиту до будинку відповідача у вищевказаному будинку не виявилось.

У ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Одним із завдань житлового законодавства України визначених ст. 2 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), є регулювання житлових відносин із метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло.

Стаття 311 ЦК України встановлює, що житло фізичної особи є недоторканим. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

При розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до частини 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з положень ст. 405 Цивільного кодексу України особистий сервітут обмежений лише одним видом - правом проживання. У даній статті передбачене право членів сім'ї власника помешкання на користування цим помешканням. Зазначені особи, які проживають разом з власником, мають право користуватися цим помешканням відповідно до закону. Припинення цього права відбувається в разі відсутності його суб'єкта без поважних причин понад один рік.

Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР).

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР).

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло.

Правильне застосування ЖК УРСР має важливе значення в забезпеченні гарантованого Конституцією України права громадян на житло і зміцнення законності в житлових правовідносинах.

Житлове законодавство покликане сприяти забезпеченню права громадян на житло.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Позивач, не дотримуючись вищевказаних норм, доказів самоправного вселення та реєстрації відповідача у належному їй будинку не надала, як і доказів на підтвердження того, що до відповідача вживалися заходи запобігання і громадського впливу стосовно порушення ним правил співжиття, які, на переконання суду, мають обовязково передувати примусовому виселенню особи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що самі лише неприязні стосунки сторін без належної доказової бази не можуть слугувати підставою для позбавлення гарантованого Конституцією України права відповідача на житло без належної доказової бази.

Однак, для усунення порушеного права на житло позивача та її неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині їх вселення.

Що стосується позовної вимоги про вселення онука позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає, що з огляду на відсутність у позивача законних підстав для його представництва та відсутність посилань на будь-які обставини, які б могли порушити права дитини, суд позбавлений можливості її задовольнити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60 ЦПК України, ст.ст. 16, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 116, 156, 157 ЖК УРСР, ст.ст. 47, 55, 124 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та вселення.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та її дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинок, що знаходиться за адресою: вул. Михайлівська, 11, с. Буки, Житомирський район, Житомирська область.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів із моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік