Провадження № 2/582/527/17
Справа № 582/1322/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Жмурченка В.Д.

за участю секретаря Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в смт. Недригайлів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки площею 0,40 га та площею 1,79 га (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №676626 та Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №652243), які належали ОСОБА_2 та розташовані на території Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити.

Представник відповідача по справі, Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

При перевірці документів необхідних для оформлення спадщини виявилося, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №676626 та Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №652243 видані на ім'я спадкодавця, ОСОБА_2, втрачені, про що в газеті "Голос Посулля" опубліковано оголошення про їх втрату (а.с.26).

Оскільки на даний час зазначені Державні акти на право приватної власності на землю втрачені, а одержати їх дублікат в компетентних органах неможливо у зв'язку з смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину на дані земельні ділянки.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У звязку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які він успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_2, суд вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ним права на дані земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 80, 212,215, ЦПК України, ст.ст. 25, 1218, 392, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки площею 0,40 га та площею 1,79 га (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №676626 та Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №652243), які належали ОСОБА_2 та розташовані на території Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом.

Це рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_3