Провадження № 2/641/1851/2017 Справа № 641/5020/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі :

Головуючого судді Курганникової О.А.,

за участю секретаря Щеглової Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача- Гранкіної О.С.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спонукання до виконання мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4, в якому просить зобов'язати ОСОБА_4 виконати умови мирової угоди, укладеної 10.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та затвердженої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Також просить стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 10 лютого 2015 року суддею Київського районного суду м. Харкова Губською Я.В. розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до мене ОСОБА_3, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

За результатом розгляду справи, між позивачем та ОСОБА_4 була укладена мирова угода, яка затверджена ухвалою суду.

Після набрання чинності ухвалою суду від 10.02.2015 року, ОСОБА_4 категорично відмовлялася дотримуватися умов ОСОБА_1 угоди, чинила та продовжує чинити значні перешкоди у спілкуванні позивача із сином, практично завжди відмовлялася давати сина батькові, посилаючись на постійне погане самопочуття дитини, або хворобу, або ж просто його небажання спілкуватися зі мною.

Коли позивачу все ж таки вдавалося поспілкуватися із сином, то він був замкнутий, боявся промовити слово та постійно дивився у бік матері, бабки та діда, які його залякують, налаштовують проти позивача. Разом з позивачем у визначені години до квартири ОСОБА_4 виходили співробітники КМДН Комінтернівського РВ та був зафіксований факт того, що ОСОБА_3 чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Також позивач отримував у Київському районному суді м. Харкова виконавчий лист для подальшого примусового виконання ухвали суду про затвердження ОСОБА_1 угоди. Однак у виконавчій службі йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність даного документу вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Потім він звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_4, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Жодної мови про укладення ОСОБА_1 угоди за даним позовом йти не могло, оскільки позивач вже ініціював примирення з відповідачкою і сам від цього став «потерпілим». Під час розгляду даної справи проводилось засідання Служби у справах дітей з метою встановлення годин для спілкування батька із сином. Відповідачка також викликалась до Служби, однак жодного разу не зявилася через байдужість до цього питання.

17 вересня 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та встановлені інші, на відміну від умов ОСОБА_1 угоди, години для спілкування із сином. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 було оскаржено дане рішення. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 року ухвалено рішення, яким апеляційна скарга була задоволена частково. Рішення суду першої інстанції було змінено та встановив інші години для його спілкування із дитиною, однак даний час є також відмінним від того, який призначений за ОСОБА_1 угодою та ухвалою суду від 10.02.2015р.

З часу набрання чинності рішення апеляційного суду Харківської області, а саме з 22.12.2015 р., позивач звернувся до Комінтернівського ВДВС ХМУЮ із відповідним виконавчим листом. В той же час, він намагався поспілкуватися із сином поза виконавчим провадженням відповідно до графіку, схваленого апеляційним судом Харківської області. Проте ОСОБА_4 продовжувала чинити йому суттєві перешкоди. На початку лютого 2016 р. ОСОБА_3 отримав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України, якою було відкрито касаційне провадження, та зупинено провадження виконавче.

27.04.2016 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України попередні рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані через порушення судами норм процесуального права, а справа направлена на новий розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Через ці обставини позивач продовжив виконувати умови ОСОБА_1 угоди.

За кожним вищезазначеним фактом порушення ОСОБА_4 ОСОБА_1 угоди та прав позивача, він звертався із відповідними заявами до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, в яких просив запобігти подальшому порушенню його цивільних та батьківських прав, прийняти заходи до гр. ОСОБА_4 стосовно виконання нею умов ОСОБА_1 угоди.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно та умисно ухиляється від виконання умов укладеної між нами угоди щодо порядку виховання дитини. Позивач був вимушений звернутися до суду про скасування ОСОБА_1 угоди.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року його позовні вимоги до ОСОБА_4 про розірвання ОСОБА_1 угоди, посвідченої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. - залишені без задоволення.

Проте, в судовому засіданні були допитані свідки зі сторони відповідачки. Так, гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт того, що їх донька не надавала позивачу сина через її опасання, що ОСОБА_3 може викрасти дитину. Також вони підтвердили обставини, що містяться на відео файлах, зафіксованих позивачем при зустрічах із ОСОБА_4, коливіня приїжджав за сином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_7 пояснила, що мешкає разом із відповідачкою та 2 рази бачила, позивача та ОСОБА_6 разом. При цьому у дитини не було радості від спілкування з батьком. Стосунки напружені.

Не погоджуючись із даним рішенням позивачем була подана апеляційна скарга. Проте, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 р. в задоволенні скарги було відмовлено. Разом з тим позивач зазначив, що ОСОБА_4 забороняє синові спілкуватися з ним по мобільному телефону, не бере трубку, коли позивач їй телефонує, щоб погодити з нею час спілкування із дитиною тощо. Разом з тим, відповідачка ігнорує його листи, направлені з метою визначення часу спілкування з дитиною у святкові дні, під час осінніх, зимових, весняних та літніх канікул. За увесь час дії ОСОБА_1 угоди позивач не мав можливості виїхати із сином на відпочинок та на у оздоровчі заклади через категоричну заборону ОСОБА_4

Таким чином, саме через грубе порушення відповідачкою умов ОСОБА_1 угоди та її категоричним небажанням вирішити питання щодо участі позивача у вихованні дитини полюбовно, також через суттєві порушення його батьківських прав з боку ОСОБА_4, він вимушений звертатися до суду із даним позовом про спонукання ОСОБА_4 до виконання ОСОБА_1 угоди.

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні, оскільки позовна заява є необґрунтованою та безпідставною.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №171480, батьками малолітнього ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.14).

10 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Київського районного суду м. Харкова за умовами якої:

«1. Між сторонами досягнута згода щодо відмови позивача за первісним позовом ОСОБА_4 від позову про позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3

2. Я, ОСОБА_4, не заперечую проти побачень ОСОБА_3, без моєї присутності, з нашим малолітнім сином ОСОБА_8, 14.07.2009 р. н., та гарантую право вільно відвідувати і спілкуватися з ОСОБА_8, а також брати участь у його вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку останнього, з дотриманням наступного режиму спілкування:

2.1. з 10:00 по 19:00 кожну першу та третю Суботу місяця, та кожну другу та четверту Неділю місяця;

2.2. з 16:00 по 18:30 у Понеділок та Середу кожного тижня, без присутності ОСОБА_4, з урахуванням часу занять ОСОБА_8 з підготовки до школи, за умови гарного самопочуття;

2.3. святкові дні (день народження ОСОБА_8, Новий Рік, Різдво Христове, Пасха, День захисту дитини) ОСОБА_8 буде проводити по черзі, з кожним із нас, за попередньою домовленістю між нами та за згодою ОСОБА_8;

2.4. у разі, якщо святковий день (по черзі ОСОБА_8Ю.) припадає на день побачення ОСОБА_3 з ОСОБА_8, то це побачення переноситься на наступний день за згодою ОСОБА_8;

2.5. в період літніх шкільних канікул ОСОБА_8 знаходиться у ОСОБА_3 30 днів з метою санаторно-курортного оздоровлення ОСОБА_8. Конкретний час знаходження дитини у батька завчасно письмово узгоджується з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з урахуванням часу відпусток сторін, стану здоровя дитини, інших обставин, не пізніш, ніж за 10 (десять) днів до дати передачі дитини до батька;

2.6. у випадку бажання батька - ОСОБА_3 виїхати разом із дитиною на відпочинок за межі міста Харкова, ОСОБА_3 зобовязується не пізніше, ніж за 10 (десять) днів до дати виїзду на відпочинок, письмово погодити відпочинок із матірю - ОСОБА_4, а остання зобовязується не чинити перешкоди, своєчасно надавати ОСОБА_3 дозвіл на виїзд дитини за межі міста Харкова, на умовах, передбачених даною угодою.

2.7. за письмовим погодженням із ОСОБА_4 та за згодою ОСОБА_8 можуть бути встановлені й інші часи/дні побачень, осінні та зимові канікули із виїздом на межі України тощо.

3. Порядок виконання угоди:

3.1. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь на час перших побачень ОСОБА_3 з ОСОБА_8 у разі відмови останнього, сприяти встановленим цією мировою угодою побаченням за умови згоди ОСОБА_3 проводити їх за місцем проживання ОСОБА_8 (м. Харків, вул. Морозова, б. 1, кв. 98), або в іншому місці у присутності матері - ОСОБА_4

3.2. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь вчасно передавати ОСОБА_3 ОСОБА_8 за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1, кв. 98.

3.3. Я, ОСОБА_3, зобовязуюсь вчасно повертати ОСОБА_4 ОСОБА_8 після побачень за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1, кв. 98.

3.4. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь інформувати ОСОБА_3 на його вимогу про місцезнаходження ОСОБА_8, а також забезпечувати можливість спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_8 по телефону (мобільний звязок).

3.5. Я, ОСОБА_3, зобовязуюсь інформувати ОСОБА_4 на її вимогу про місцезнаходження ОСОБА_8, а також забезпечувати можливість спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_8 по телефону (мобільний звязок) у період перебування ОСОБА_8 зі мною.

3.6. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь в разі зміни місця проживання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, негайно повідомляти батька - ОСОБА_3, про адресу проживання дитини (мобільний звязок).

3.7. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь, в разі виїзду за межі м. Харкова в робочому порядку, передавати на час свого виїзду малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, - його батьку - ОСОБА_3, а не іншим особам.

3.8. Я, ОСОБА_3, у разі хвороби ОСОБА_8, підтвердженої медичними документами, або наявності об'єктивних ознак якого-небудь захворювання, зобов'язуюсь не наполягати на побаченнях, визначених цією мировою угодою.

3.9. Я, ОСОБА_4, зобовязуюсь не залишати ОСОБА_8 на сторонніх осіб, які не є родичами, зловживають спиртними напоями тощо.

3.10. Я, ОСОБА_3, зобовязуюсь не залучати до участі у вихованні з ОСОБА_8 сторонніх осіб, які не є родичами, зловживають спиртними напоями тощо, до досягнення ОСОБА_8 18-річного віку.

3.11. Я, ОСОБА_3, зобовязуюсь на час побачень забезпечити ОСОБА_8 всіма необхідними йому речами.

3.12. Вказаний у п. 2 даної мирової угоди режим спілкування ОСОБА_3 з сином - ОСОБА_8 можливий з урахуванням думки дитини. У разі відмови дитини від побачення з батьком, ОСОБА_3 зобовязується не наполягати, в разі, якщо бажання дитини повязане з обєктивними обставинами, а не зумовлене впливом на останнього інших осіб.

3.13. Сторони зобовязуються не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_3, матері дитини - ОСОБА_4, в присутності дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

3.14. За невиконання умов даної мирової угоди Сторони несуть матеріалу та моральну відповідальність.

Сторони, які укладають та підписують дану ОСОБА_1 угоду, після затвердження її судом відмовляються від будь-яких претензій, які виникають з предмета цивільної справи №640/20131/14-ц, морального та матеріального характеру один до одного за виключенням визначених цією ОСОБА_1 угодою.

Наслідки затвердження мирової угоди сторонам цивільного провадження відомі.»

Отримавши у Київському районному суді м. Харкова виконавчий лист для подальшого примусового виконання ухвали суду про затвердження ОСОБА_1 угоди позивач звернувся до виконавчої служби. Однак у виконавчій службі йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність даного документу вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання ОСОБА_1 угоди, посвідченої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. - залишені без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 року вказане рішення залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався із заявами до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, в яких просив запобігти подальшому порушенню його цивільних та батьківських прав, прийняти заходи до гр. ОСОБА_4 стосовно виконання нею умов ОСОБА_1 угоди.

Згідно відповіді від 23.03.2015 року на заяву ОСОБА_3 Служба у справа х дітей Київського району повідомила, що ОСОБА_4 була запрошена до служби з метою проведення бесіди щодо виконання підписаною нею мирової угоди від 10.02.2015 року, але до теперішнього часу до служби не зявилась, про причини неявки суду не повідомила (а.с.61).

Як вбачається з відповіді Служби у справах дітей Київського району від 31.03.2015 року, ОСОБА_4 у телефонній розмові пояснила, що не має наміру перешкоджати зустрічам позивача з малолітнім сином ОСОБА_9. Також вказано, що ОСОБА_4 було роз»яснено п. 2 ст. 157 СК України (а.с.62).

З інших відповідей Служби у справах дітей Київського району вбачається, що з ОСОБА_4 проведено профілактичні бесіди. ОСОБА_4 пояснила, що проти спілкування позивача з сином не заперечує, насильства по відношенню до малолітнього ОСОБА_8 зі сторони матері ОСОБА_4 не встановлено, психологічного впливу на дитину вона не здійснює. У разі невиконання рішення суду ОСОБА_4 рекомендовано звернутись до суду.

Як вбачається з висновків про наслідки розгляду матеріалу за фактом заяв ОСОБА_3, винесеним слідчим Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, за адресою мешкання ОСОБА_4 неодноразово здійснювався виїзд з метою відібрання пояснень та співбесіди про необхідність безпосереднього виконання нею рішення суду, але двері квартири ніхто не відкрив. В телефонній розмові 18.03.2015 року ОСОБА_4 пояснила, що не перешкоджає спілкуванню сина з ОСОБА_3 Також ОСОБА_4 поскаржилася на неприйняття участі ОСОБА_3 в матеріальному забезпеченні сина.

Згідно висновку про наслідки розгляду матеріалу за заявою ОСОБА_3 від 29.05.2015 року, здійснювався виїзд за адресою: АДРЕСА_1, двері квартири ніхто не відчинив. Отримати пояснення за фактом не виконання вимог мирової угоди ОСОБА_4 не надалось можливим. Раніше, в ході перевірки неодноразових звернень ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомляла, що син з власної волі не бажає спілкуватися з батьком, тому зустрічі їх і не відбуваються . Проте ОСОБА_3 було надано відео файли зустрічей з сином, де останній висловлює бажання бачитися з батьком, проводити з ним часом, також говорить, що любить батька (а.с.75).

Як вбачається з відповіді Харківського НВК №112 ХМР від 14.11.2017 року, адміністрація Харківського навчально-виховного комплексу №112 повідомляє, що ОСОБА_8, учень 2 А класу дійсно навчається в ХНВК №112 з 01.09.2016 року. Батько неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_3 бере активну участь у житті та навчанні сина. ОСОБА_3 майже кожного дня відвідує сина на великих перервах після третього або четвертого уроку. Батько цікавиться успіхами сина у навчанні, переглядає зошити та щоденник. Завжди приносить сину солодощі та іграшки, іноді книжки. Цукерками пригощає всіх учнів класу. Під час перерв грає з дітьми, вміє зацікавити і порозумітися з ними. ОСОБА_3 відвідує батьківські збору, цікавиться життям класу, надає потрібну допомогу вчителям школи та батькам 2 А класу. Батько знаходить спільну мову з сином. ОСОБА_9 іде на контакт з батьком.

Ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення.

У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Мирова угода - це зобов'язання, до якого застосовуються загальні правила Цивільного кодексу України.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Суд розглядаючи справу вважає, що мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обов'язковому виконанню.

Враховуючи, що в мировій угоді, затвердженій Київським районним судом м. Харкова 10.02.2015 року не передбачені заходи примусового виконання рішення, а умови мирової угоди відповідачем не виконуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати суд стягує на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 58-60, 209 215 , 217 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Спонукати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 до виконання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та затвердженої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10