У Х В А Л А

15 серпня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СитнікО.М., вирішуючи питання про самовідвід у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 23 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNHDGK00000395, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 31 563 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 22 лютого 2027 року.

На забезпечення виконання зобовʼязань за кредитним договором 23 лютого 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки

№ DNHDGK00000395, згідно з умовами якого ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 у

м. Дніпропетровську, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором виконало, надало кредит, але відповідач належним чином взяті за кредитним договором зобовʼязання не виконала, допустила прострочення зобовʼязання, внаслідок чого станом на 07 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 79 810,94 доларів США.

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі.

Заочнимрішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

РішеннямЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк»на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року.

Суддею Ситнік О.М. заявлено самовідвід, з підстав, визначених ч. 4 ст. 20 ЦПК України.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що суддя Ситнік О.М. брала участь у розгляді зазначеної справи 21 жовтня 2015 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в ухвалі досліджувалися обставини та визначалася можливість застосування певних норм права до спірних правовідносин, тому з метою уникнення сумнівів у об'єктивності та неупередженості судді, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 20 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заявити самовідвід судді Ситнік О.М.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік