АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/1590/17 Головуючий суддя І інстанції Харченко А. М.
Провадження № 22-ц/790/6271/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря:Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особи: Харківська міська рада, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що 07 липня 1977 року ОСОБА_5 на сім'ю з трьох осіб - він, дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 було видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу у 1978 році ОСОБА_5 знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 01 жовтня 1985 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Посилаючись на те, що з серпні 1996 року ОСОБА_4 в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, житловим приміщення жодним чином не цікавиться, позивачі просили визнати її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Знято ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилався на те, що позивачами не доведено факту не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення виконкому Київської ради народних депутатів № 22 від 05 липня 1977 року ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було видано ордер № 1415 на квартиру АДРЕСА_1.

18 травня 1978 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, після чого останній знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

За вказаною адресою також зареєстровано місце проживання доньки позивачки ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» про склад сім'ї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 без поважних причин не проживає в квартирі № АДРЕСА_1 понад шість місяців, а тому на підставі статей 71, 72 ЖК України підлягає визнанню такою, що втратила право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Частиною 4 ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтями 71, 72 ЖК передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з розсуненнями, які містяться в п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поясненнями свідків та позивачів підтверджується, що ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає понад 6 місяців без поважних причин, житловим приміщенням не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує.

Крім того, з відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 12 серпня 2016 року вбачається, що заяв та повідомлень від ОСОБА_4 з приводу порушення її права користування спірною кварти рою за період з 01 січня 2012 року не надходило.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою № АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, Харківською міською радою не надано.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова