Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/9407/17 Головуючий у 1 інстанції Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/778/4045/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суд з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначав, що у період з 27.04.1986 по 12.11.1987 він проходив військову службу. Відповідно до архівної довідки від 02.08.2016 № 6/3/1-1019 він отримав поранення 08.04.1987 при виконанні урядового завдання на території ДРА.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 219 від 21 січня 2016 р., множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, правої ноги (контузія головного мозку - 1987 p.), колишнього військовослужбовця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 104/Ж від 19.01.2016, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічної пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебробазилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю; післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, ГХ II ст., артеріальної гіпертензії II, високого КВР, гіпертрофії ЛШ. СН І ст.; гіпертонічної ангіопатії сітківки обох очей; ДДПХ; грижи L5 міжхребцевого диска; вертеброгенної двобічної люмбоішиалгїї; радикулопатії S1 справа; парезу правої стопи», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, - поранення (контузія) та захворювання, так, повязані з виконанням обовязків військової служби пр. и перебування в країнах де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія АД № 121986 (дата огляду - 08.04.2010) йому була визначена 3 група інвалідності у звязку із загальним захворюванням. Однак, відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серія АВ №0673055 (дата огляду - 28.03.2016) позивачу була визначена 2 група інвалідності, та встановлено, що отримані поранення і захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби. Під час огляду 04.04.2017 позивачу підтверджено 2 групу інвалідності, що свідчить про те, що здоровя позивача з кожним роком тільки погіршується.

Після проходження військової служби, де велися бойові дії, ОСОБА_3 отримав значні чисельні поранення та захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день. Внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні та подальшого лікування його стан здоров'я не покращився, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок поранень та захворювань, отриманих під час проходження військової служби, позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок безпосередньої участі в бойових діях він отримав чисельні поранення та захворювання, основним з яких є контузія головного мозку, гіпертонічна хвороба тощо.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що саме після розвитку вищевказаних поранень та захворювань його постійно, щоденно турбують тиснучий головний біль, що підсилюється при фізичному навантаженні, психоемоційному напруженні, зміні погодних умов, головокружіння, шаткість при ходьбі, погіршення памяті, шум у голові, перепади артеріального тиску, болі в поперековому відділі хребта, зниження працездатності, розсіяна увага, дратівливість, неспокійний сон, загальна різка слабкість, ОСОБА_3 просив суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 320 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що з 27.04.1986 по 12.11.1987 ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, що підтверджується записом у військовому квитку серії НО №5250129 (а.с. 10-12).

Під час проходження військової служби, при виконанні урядового завдання на території ДРА, 08.04.1987, позивач отримав сколкові поранення мяких тканей, спини, правої ноги та голови (а.с. 13).

08.04.2010 ОСОБА_3 було встановлено ІІІ групу інвалідності, безстроково, у звязку із загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія АД № 121986 (а.с. 16).

Згідно виписки з акта огляду МСЕК серія АВ №0673055 від 28.03.2016, позивачу була визначена ІІ група інвалідності та встановлено, що отримані поранення і захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби при перебування у країнах, де велись бойові дії (а.с. 17). Інвалідність ІІ групи та причини інвалідності було підтверджено і повторним оглядом позивача, який здійснювався 04.04.2017 (а.с. 18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не надавав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між такими діями та отриманою шкодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статгі.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

Ураховуючи викладене, суд врахував всі вимоги закону, належним чином дослідив, чи доведено позивачем факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, чи наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями завдана шкоди та вини відповідача в її завданні. При цьому Міністерство оборони України доводило відсутність своєї вини, на що суд дав належну оцінку їх доводам.

Позивач посилається на завдання йому моральної шкоди через отримання травм, в зв'язку з проходженням військової служби. Зазначає, що від травм у нього розвинулись хвороби та погіршився стан здоров'я, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, працювати, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.

За вимогами ч.3ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_3 не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між такими діями та отриманою шкодою, або докази, які б свідчили, що у нього змінився звичний спосіб життя.

Крім того, у ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Саме цим законом визначені соціальні гарантії військовослужбовців у випадку встановлення інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Такі гарантії реалізуються шляхом виплати грошової допомоги, спір щодо отримання якої між сторонами відсутній.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: