Провадження № 2/537/1122/2017
Справа № 537/3964/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на його користь борг в сумі 22 500 грн. 00 коп., а також сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 березня 2017 року відповідач, ОСОБА_2, під розписку позичив у нього грошові кошти в розмірі 22 500 грн. 00 коп. зі строком повернення до 23 березня 2017 року. Позивач вказує, що на даний час відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
В судове засідання позивач, ОСОБА_1, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За викладених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд, ретельно вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно розписки від 21 березня 2017 року, відповідач, ОСОБА_2, отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 22 500 грн. 00 коп. , які зобовязався повернути до 23 березня 2017 року.
Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 22 500 грн. 00 коп. є розписка від 21 березня 2017 року, зі змісту якої вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти в зазначеному розмірі, які зобовязався повернути в строк до 23 березня 2017 року.
Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики.
Згідно матеріалів справи, відповідач, ОСОБА_2, своїх зобовязань за договором позики не виконав.
Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що випливають із наданої ним розписки, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 526, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг за розпискою від 21 березня 2017 року в розмірі 22 500 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору при подачі позову до суджу в розмірі 640 грн. 00 коп.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна