Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2247/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

22.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ЗАТ Агроавтосервіс,на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2017 року про зупинення провадження у справі за позовом ЗАТ Агроавтосервіс до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про передачу у власність земельних ділянок,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ЗАТ Агроавтосервісзвернулося в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про передачу у власність № 11-4496/14-16 СГ від 13.05.2016 року, № 11-4501/14-16 СГ від 13.05.2016 року , № 11-4741/14-16 СГ від 20.05.2016 року, № 11-6097/14-16 СГ від 30.06.2016 року, № 11-11296/14-16 СГ від 16.11.2016 року, № 11-10515/14-16 СГ від 25.10.2016 року, № 11-12375/14-16 СГ від 20.12.2016 року, № 11-11298/14-16 СГ від 16.11.2016 року, № 11-7608/14-16 СГ від 10.08.2016 року, № 11-6528/14-16 СГ від 07.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що є володільцем земельної ділянки площею 691,4 га. на території Олександрійського району Кіровоградської області на підставі Державного акту про право на постійне користування земельною ділянкою КР №002061 від 10 грудня 1996 року, виданого відповідно до рішення Олександрійської районної державної адміністрації від 4 грудня 1996 року №495 та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право постійного користування землею під №13. Позивачу стало відомо, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області прийнято ряд рішень щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою шляхом надання дозволів відповідачам на розроблення технічної документації із землеустрою та передачі її частини у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні позивача згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою КР №002061 від 10.12.1996 року, виданого відповідно до рішення Олександрійської РДА від 04.12.1996 року №495р, зареєстрованого за №13. В акті наявна описка, а саме, вказано, що земля знаходиться на території Костянтинівської сільської ради, проте фактично вона знаходиться на території Лікарівської сільської ради. Станом на день подачі позову акт не скасований та є чинним, позивач користується земельною ділянкою більше 20 років і фактично наявність описки в акті не перешкоджає позивачу користуватися вказаною земельною ділянкою. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в межах своїх повноважень зобовязане було перед видачею наказів про передачу земельних ділянок у власність відповідачам у справі зясувати питання щодо прав інших осіб на спірні земельні ділянки. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, достовірно знаючи про наявність у підприємства акту про право постійного користування земельною ділянкою, незаконно передало частину цієї земельної ділянки у власність відповідачам, чим порушило вимоги ч. 5 ст. 116 ЗК. Тому оспрювані накази про передачу у власність земельних ділянок є протиправними.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с.82 т.1).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2017 року задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 - ОСОБА_13 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №398/1612/17-ц за позовом ЗАТ Агроавтосервіс до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування наказів Головнго управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про передачу у власність земельних ділянок (а.с.66 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка представляє інтереси ЗАТ Агроавтосервіс, ставить питання про скасування ухвали суду з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України та виходив з того, що в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ЗАТ «Агроавтосервіс» про визнання недійсним державною акту на право постійного користування землею та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, від вирішення якої залежить вирішення даної цивільної справи, фактично погодившись з тим, що задоволення позову ОСОБА_8 виключить можливість задоволення позову ЗАТ «Агроавтосервіс». При цьому суд залишив поза увагою той факт, що звернення до суду з позовом ОСОБА_8 мало місце після того, як позивач в межах цього провадження звернувся до суду за захистом своїх прав. В таких умовах слід було б вирішувати питання про спільний розгляд вказаних позовів в межах одного провадження, що суттєво скоротило б строк розгляду справи, забезпечило реалізацію принципу процесуальної економії та дотримання розумних строків, а не про його зупинення, тому на її думку суд залишив поза увагою вимоги ст. ст. 123, 126 ЦПК України. ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_13 не були позбавлені можливості у рамках даної цивільної справи № 398/1612/17, де він є відповідачем, звернутися до суду із зустрічним позовом. Крім того, зупиняючи провадження, суд першої інстанції в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК, не зазначив жодних мотивів чому розгляд даної справи неможливо вирішити до розгляду справи № 398/3329/17, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої (цивільної) справи, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів цих цивільних спорів, та зупинив провадження у справі в супереч принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи, виходив з того, що судове рішення буде мати значення для розгляду цієї справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідачів ОСОБА_13, відповідача ОСОБА_7, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без зміни з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання представника відповідачів ОСОБА_13 про зупинення провадження у справі, виходив з того, що у провадженні Олександрійського міськрайонного суду перебуває справа №398/3329/17 за позовом ОСОБА_8 до ЗАТ «Агроавтосервіс» про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Згідно ухвали суду від 4 жовтня 2017 року про відкриття провадження у цій справі позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним державного акту КР № 002061 від 10.12.1996 року про право постійного користування земельною ділянкою площею 691,40 га., який отримало ЗАТ «Агроавтосервіс», та зобовязання ЗАТ «Агроавтосервіс» не чинити перешкоду ОСОБА_8 та його представникам у користуванні ним земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5101 на території Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_8 на праві власності (номер запису про право власність 18869105).

Разом з тим, основною підставою позову ЗАТ «Агроавтосервіс» до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 є доводи позивача про те, що він є володільцем земельної ділянки площею 691,4 га. на території Олександрійського району Кіровоградської області на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою КР № 002061 від 10.12.1996 року, а Держгеокадастр, порушуючи право позивача на постійне землекористування, видав накази про надання відповідачам у власність земельних ділянок, щодо яких позивач має право постійного землекористування.

Підставою позову ЗАТ «Агроавтосервіс» зазначало наявність у нього права постійного користування земельною ділянкою, яке на думку позивача було порушено відповідачами внаслідок видання Держгеокадастром наказів про надання цієї ж ділянки відповідачам у власність.

Таким чином, вирішення спору за цим позовом є неможливим до вирішення справи №398/3329/17 за позовом ОСОБА_8 до ЗАТ «Агроавтосервіс» про визнання недійсним державного акту на постійне користування землею КР № 002061 від 10.12.1996 року та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою. У звязку з цим провадження у справі правомірно зупинено до розгляду справи №398/3329/17 та встановлення у ній наявності або відсутності підстав для визнання недійсним зазначеного державного акту.

Згідно вимог ч.1 п.4 ст. 201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Дана підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства є цивільна, господарська, кримінальна або адміністративна справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Наведене підтверджується ухвалою про відкриття провадження у справі, ухвалою про порушення провадження у справі, з яких вбачається характер спору.

Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі №398/3329/17 за позовом ОСОБА_8 до ЗАТ «Агроавтосервіс» про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою (а.с.3 т.2).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що з авданнями цивільного судочинства є, зокрема, своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України о соби, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Сторони мають рівні процесуальні права і обовязки (ч.1 с. 31 ЦПК).

Суд, із врахуванням вказаних норм процесуального законодавства, дійшов правильного висновку, що вирішення справи №398/3329/17 за позовом ОСОБА_8 до ЗАТ «Агроавтосервіс» про визнання недійсним державного акту на постійне користування землею має суттєве значення для прийняття рішення у даній справі, а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був не зупиняти провадження у справі до розгляду цивільної справи №398/3329/17, а обєднати їх в одне провадження, та що відповідач ОСОБА_8 повинен був подати зустрічний позов, а не звертатися до суду з окремим позовом, є безпідставними і необґрунтованими, суперечать наявним у матеріалах справи доказам, не містять інформації про перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою позивачем протягом строку вирішення даного спору.

Згідно статті 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Суддя в такому випадку постановляє ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог, якщо це приведе до більш швидкого і правильного розгляду спору між сторонами.

Об'єднання позовів є правом, а не обов'язком суду. Суд вправі вирішити питання про об'єднання або роз'єднання позовів з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем в даній справі клопотання про об'єднання позовів не заявлялося.

Крім того, частиною 1 статті 123 встановлено, що відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Ніхто не може бути обмежений у здійсненні своїх прав.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом при вирішенні даного питання дотримано норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ЗАТ Агроавтосервіс,відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: