Справа № 152/1827/17
УХВАЛА

24 листопада 2017 року Суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області
Славінська Н.Л.,

розглянувши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,
В обґрунтування позову зазначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та яким здійснюється управління військовим майном, в тому числі закріплення військового майна за військовими частинами, а органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі ЗСУ є командири (начальники) військових частин (установ, організацій).
Відповідно до ЄДРПОУ військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, належить до сфери управління Міністерства оборони України, має гербову печатку та здійснює діяльність у сфері оборони.
08.12.2014 року відповідач ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України по мобілізації та наказом командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду водія зенітно-ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї 3 механізованого батальйону.
27.12.2014 року ОСОБА_1 самовільно залишив військову службу.
Таким чином, самовільне залишення відповідачем ОСОБА_1 військової частини заподіяло матеріальну шкоду державі, оскільки останній отримував грошове забезпечення за період невиконання покладених на нього обов`язків військової служби.
Відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст.ст.119, 120 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху або повернення.
Відповідно до вимог ст.122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.
Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.
Відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача і відповідача, а також ім`я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.
Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати подання (ч.3 ст.119 ЦПК України).
До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України).
Відповідно до ч.8 ст.119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.
Так, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено поштовий індекс відповідача та номери засобів зв`язку як позивача, так і відповідача, якщо такі відомі.
Також, в порушення п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивач не зазначає ціни позову щодо вимог майнового характеру про стягнення безпідставно набутого майна.
До того ж, в порушення ч.3 ст.119 ЦПК України, позовна заява підписана позивачем без зазначення дати її подання.
Крім того, в порушення ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.
Так, згідно із статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).
За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Частина 2 статті 3 цього Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.).
Проте, в порушення вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви позивачем не додано квитанцію про сплату ним судового збору, при цьому, посилання позивача на звільнення від сплати судового збору на підставі п.4 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» є безпідставним, оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», статтею 5 якого передбачено, що для осіб, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до статті 1 цього Закону, встановлюється грошова компенсація... У разі можливості, на вимогу реабілітованого, вся нарахована грошова компенсація може бути виплачена одноразово…Вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна (ч.2 ст. 5 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»).
У статті 5 ЗУ «Про судовий збір» військові частини відсутні в переліку суб`єктів, звільнених від сплати судового збору, а посилання як на підставу для звільнення від сплати судового збору на Закон України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» є безпідставним.
Заяв про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору чи про звільнення від його оплати позивач до позову не подавав.
Також, відповідно до ч.8 ст.119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.
При перевірці позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що від імені позивача військової частини НОМЕР_1 до суду звернувся та підписав позовну заяву командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (вказані тільки ініціали імені та по батькові особи, яка підписала позовну заяву в порушення вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.38 ЦПК України, юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.
Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника. (ч.4 ст.38 ЦПК України).
Згідно з п.2 ч.1 ст.42 ЦПК України, повноваження представників сторін мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності) (ч.3 ст.42 ЦПК України).
При перевірці позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що в позові не зазначено та до позову не додано будь-яких документів на підтвердження повноважень щодо підписання позовної заяви до суду командира військової частини ОСОБА_2 , тобто таких, що посвідчують службове становище і повноваження ОСОБА_2 як командира військової частини на звернення з позовом до суду, зокрема, Статуту, наказу про призначення командиром, іншого документу на підтвердження повноважень на звернення з позовом до суду, що є порушенням ч.8 ст.119 ЦПК України.
Відповідно до ст.80 ЦК України, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Так, з позовної заяви вбачається, що військова частина НОМЕР_1 є самостійною юридичною особою, належить до сфери управління Міністерства оборони України, має гербову печатку та здійснює діяльність в сфері оборони, проте доказів, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України на підтвердження вказаної обставини в позові не зазначено, а також не зазначено будь-яких інших доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Яворів Львівської області є самостійною юридичною особою та має право на звернення до суду.
Згідно із ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, або по якій не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху.
Відтак, вказана позовна заява, згідно з вимогами ст.121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України,

ухвалив:
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна залишити без руху.
Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали, шляхом подачі на виконання даної ухвали позовної заяви із виправленими недоліками в канцелярію Шаргородського районного суду і роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Суддя: