АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, старший державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Євдокімова ВалентинаОлександрівна, про визнання договорів дарування квартири недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року,

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати договори дарування квартири АДРЕСА_1 від 22 червня 2007 року та від 23 січня 2015 року недійсними.

В заяві про забезпечення позову від 10 жовтня 2017 р. просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державному виконавцю Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти дії стосовно його виселення з квартири АДРЕСА_1

Посилався на ті підстави, що 26 грудня 2016 року Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №760/5370/16-ц про його виселення з квартири АДРЕСА_1. На момент ухвалення рішення про задоволення його позовних вимог дії, зазначені у виконавчому листі, будуть фактично виконані у повному обсязі. Виселення його з спірної квартири утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги підстави, викладені в заяві про забезпечення позову, а висновок суду про те, що обраний ним вид забезпечення позову застосовується тільки при оскарженні в судовому порядку виконавчого провадження, є необґрунтованим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скарг у підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, яке набуло законної сили, ОСОБА_1 виселено з квартири АДРЕСА_1.

26 грудня 2016 року Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №760/5370/16-ц про виселення ОСОБА_1 з приміщення вказаної квартири.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу дійсності договорів дарування вищевказаної квартири. Враховуючи обставини справи, вимоги закону в частині співмірності заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на те, що позов стосується вимог про визнання договорів дарування квартири недійсним, виконання іншого судового рішення про виселення ОСОБА_1 з вказаної квартири не призведе до неможливості виконання можливого рішення суду в даній справі, або утруднення його виконання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ч.3 ст.152 ЦПК України, яка передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні даного питання колегія суддів також враховує пояснення самого позивача в тій частині, що з 31 жовтня 2017 року він не проживає в спірній квартирі, оскільки був змушений її залишити.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №760/21197/17-ц

Апеляційне провадження: № 22-ц/796/12518/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9