У х в а л а

іменем україни

07 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Солонківська міська рада Пустомитівського району Львівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_6, про усунення перешкод шляхом знесення самочинного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він проживає у АДРЕСА_1.

Зазначав, що відповідач веде самочинне будівництво на прибудинковій території зазначеного будинку, зокрема ОСОБА_5 самовільно зайняла земельну ділянку, встановила паркан та розпочала будівництво за відсутності жодних дозвільних документів.

Крім того, 19 жовтня 2015 року Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області склала акт, яким засвідчено, що по АДРЕСА_1 проводяться будівельні роботи та комісією запропоновано ОСОБА_5 зупинити проведення таких робіт та надати погоджувальні та дозвільні документи на здійснення будівництва.

Посилаючись на те, що він як власник будинку має право користуватись прибудинковою територією будинку, тоді як відповідач чинить йому перешкоди у реалізації цього права, просив, керуючись

ст. ст. 391, 396 ЦК України та ст. 103 ЗК України, зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією шляхом знесення самочинного будівництва на вказаній території по

АДРЕСА_1 та приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні територією будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва на вказаній території та привести земельну ділянку до попереднього стану.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що оскільки відповідачем ведеться будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена у встановленому порядку для такої мети, а є прибудинковою територією будинку, право користування якою належить власникам квартир будинку АДРЕСА_1, в тому числі й позивачу, відтак наявні підстави для задоволення позову.

При цьому судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачем обставин, що є її процесуальним обов'язком

(ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від

07 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

Ю.Г. Іваненко

Т.О. Писана