Справа № 645/3526/17
Провадження № 2/645/2027/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Шарка О.П., при секретарі судових , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м.Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської радипро визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та визнання права власності на квартиру,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування вимог зазначила, що квартиру АДРЕСА_1 у
Позивач ОСОБА_1 до суду не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської радидо суду не зявилися, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, надали суду заперечення на позовну заяву, в яких просили суд відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Як вбачається з виписки з протоколу спільного засідання адміністрації Дослідного господарства «Українка» Інститут тваринництва від 13.02.1976 № 63 двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 було надано ОСОБА_3 для проживання сімї в кількості з трьох осіб, а саме:
2. ОСОБА_4 донька, ІНФОРМАЦІЯ_1.
3. ОСОБА_5 донька ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Кулиничівською сільською радою Харківського району Харківської області ОСОБА_6 та ОСОБА_4 29.01.1982 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Федорук.
В травні 1984 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.06.1984 № 42.
В 1985 у ОСОБА_5 народився син ОСОБА_2. У звязку з чимГрудіна ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 проживали разом в спірній квартирі.
В 2013 році ОСОБА_3, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.03.2013 серія І-ВЛ № 390008.
Однак, її син, ОСОБА_2, не приймаючи жодної ані матеріальної, ані фізичної участі в утриманні квартири, проживав в ній до 2006 року.
В 2006 році його було притягнуто до кримінальної відповідальності й з того часу по 2013 рік він знаходився в місцях позбавлення волі.
Після свого звільнення ОСОБА_2 не виявив ніякої зацікавленості у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_3 та не зявлявся у вищевказаній квартирі з 2006 року по теперішній час включно.
Крім того,його речі у квартирі АДРЕСА_1 у
м. Харкові не знаходяться. До того ж, як стверджує позивач вона не чинила відповідачу перешкод у користування вищевказаною квартирою, однак, з 2006 року він ні разу не зявився у цьому житлі та не виявляв бажання проживати в ньому. Наразі позивачу місце знаходження ОСОБА_2 не відомо.
ОСОБА_2 жодного разу комунальні послуги по квартирі не сплачував, квартирою не цікавився, станом на 2013 рік втратив будь-який звязок з квартирою.
Згідно зістаттею 310 Цивільного кодексу Українифізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Крім того, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» встановлено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
До того ж, відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціальногообслуговування та соціального захисту, військові частини.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного кодексу.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на діючий в Україні принцип вільного вибору місця проживання на її території, відсутність ОСОБА_2 в його зареєстрованому місці проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2, вже понад 11 років, свідчить про те, що він добровільно обрав для себе інше місце проживання, при цьому, відмовившись від проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3.
Так, згідно з частиною 3 статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений чи обмежений у праві користування житлом інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.
Водночас, згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки.
Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач ОСОБА_2 не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням чи поважних причин відсутності у ньому понад встановлені житловим законодавством строки.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Крім того, у відповідності до правових положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у позивача ОСОБА_1 є право приватизувати квартиру АДРЕСА_3 .
Так, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.
Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що приватизація здійснюється, зокрема шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.
Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру № 38 в житловому будинку
№ 8 від 19.09.2017 № б/н, вищевказана квартира є квартирою посімейного заселення та розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 25,0 кв.м., у тому числі 1-кімнатна квартира 13,3 кв.м., 2-а кімнатна 11,7 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 3,2 кв.м., коридору площею 9,0 кв.м., загальна площа квартири 42,6 кв.м.
З чого вбачається, що розрахунок санітарної норми, встановлений щодо безоплатної передачі квартири у власність в даному випадку є дотриманим.
оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;
копію документа, що посвідчує особу;
технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку;
довідка про склад сім'ї та займані приміщення;
копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);
документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;
заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.
Квартира АДРЕСА_2 на момент видачі ордеру про надання жилої площі ОСОБА_8 перебувала в господарському віданні Дослідного господарства Українка Інститут тваринництва.
Крім того, згідно з постановою Верховної Ради України «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» від 6 вересня 2012 року № 5215-VI 2602,49 га території Кулиничівської селищної ради, в тому числі й смт Кулиничі, увійшли в межі міста Харкова.[
Позивач неодноразово зверталася до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради щодо можливості приватизації квартири без надання копії ордеру про надання жилої площі.
Однак, її повідомили, що наразі в Департаменті економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутні необхідні відомості щодо квартири АДРЕСА_2, зокрема Дослідним господарством «Українка» Інститут тваринництва УААН не було передано ордеру про надання жилої площі сімї ОСОБА_3, що унеможливлює її приватизацію.
Так, пунктом 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСРР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.
Крім того, згідно з пунктом 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСРР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.
Як вбачається з системного аналізу вищевказаних правових положень, законодавством України не покладено на позивача жодних обовязків, повязаних зі зберіганням ордеру про надання жилої площі.
Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено вичерпний перелік обєктів, що не підлягають приватизації, а саме: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на те, що квартира АДРЕСА_2 не відноситься до вищевказаного переліку, в позивача є право приватизувати квартиру в незалежності від наявності ордеру про надання жилої площі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м.Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та визнання права власності на квартиру, - задовольнити.
Відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя: