Дата документу 10.11.2017
ЄУ № 420/1069/17
Провадження №2/420/444/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки №286 загальною площею 5,2500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛГ №041360, виданого на імя ОСОБА_3, 05.03.2009 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 10.08.2013.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 10.08.2013 померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, спадкоємці за заповітом відсутні, її батько помер 06.07.2015, сестра ОСОБА_4 спадщину не приймала та відмовилася від неї нотаріально на її користь та на користь відповідача ОСОБА_2 Спадщину позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до Краснодонської державної нотаріальної контори Луганської області, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості, оскільки спадкова справа залишилася на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свою діяльність, тому державний нотаріус Новопсковської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи, Головне Управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД №370455, виданого 12.08.2013 виконкомом Верхньошевирівської сільської ради Краснодонського району Луганської області, ОСОБА_3, померла 10.08.2013, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено актовий запис №38 від 12.08.2013 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки №286 (рілля) площею 5,2500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЛГ №041360, виданого Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 05 березня 2003 року (а.с.14).

Згідно довідки відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №31-12-0.23-698/109-17 від 26.07.2017 вартість зазначеної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації 1,756 та 4,796 станом на 01.01.2017 становить 153057,27 грн. (а.с.26).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_5, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії ЯХ №140361, виданим 25.12.1949 Заайдарівським сільським ЗАГС Новопсковського району Луганської області, актовий запис №47 (а.с.16) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №387200, виданим 08.07.1978 Заадарівським сільським ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №8 (а.с.17).

Батько позивача, ОСОБА_6, помер 06.07.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №470068, виданим виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 07.07.2015, актовий запис №24 (а.с.10).

Спадщину після ОСОБА_3 він не прийняв та надав до Краснодонської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців від 04.12.2013 (а.с.12).

Судом встановлено, що до кола спадкоємців після ОСОБА_3 увійшли її доньки позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, надавши нотаріусу Краснодонської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву від 04.12.2013, посвідчену секретарем виконкому Верхньошевирівської сільської ради Краснодонського району Луганської області ОСОБА_7 (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є донькою ОСОБА_3, що підтверджується її посвідкою про народження серії УГ №286703 від 29.10.1945 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0 від 06.11.2017, позовні заяви визнала та не заперечує проти прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачем.

В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити з наступних підстав.

ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом спадщину після ОСОБА_3 прийняла, так як 18.12.2013 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, посвідченою 18.12.2013 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_8 (а.с.13).

Дана заява була направлена та отримана 24.12.2013 державним нотаріусом Краснодонської державної нотаріальної контори Луганської області, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18).

13.12.2013 в Сорокинській (Краснодонській) районній державній нотаріальній конторі Луганської області була заведена спадкова справа №240/2013 щодо майна ОСОБА_3, померлої 10.08.2013, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49244642 від 26.09.2017 (а.с.62).

Проте позивач свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_3, яка померла 10.08.2013, не отримала, посилаючись на проведення в м. Сорокине (м.Краснодон) Луганської області антитерористичної операції.

Ця обставина є загальновідомою, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.06.2017 державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 у звязку з тим, що Краснодонською міською державною нотаріальною конторою Луганської області вже заведена спадкова справа, яка знаходиться на тимчасово неконтрольованій території України (а.с.9).

Як вбачається з листа Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Головного ТУЮ у Луганській області (вих.№1235/01-16 від 27.09.2017), нотаріальний архів та, зокрема, спадкова справа №240/2013 щодо майна померлої ОСОБА_3, заведена Сорокинською (Краснодонською) районною державною нотаріальною конторою 13.12.2013, залишилася в м. Сорокине, тобто на території, що не підконтрольна українській владі (а.с.61).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину згідно положень ч.3 ст.1296 ЦК України.

Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, ОСОБА_1, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після померлої 10.08.2013 спадкодавця ОСОБА_3 Інших спадкоємців, за заповітом або таких, які мають право на обовязкову частку у спадщині та у встановлений строк звернулись із заявами про прийняття спадщини не встановлено. Відповідач ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилася нотаріально. Позивач прийняла спадщину, так як подала заяву до нотаріальної контори, але не отримала свідоцтво про право на спадщину в Сорокинській (Краснодонській) районній державній нотаріальній конторі у звязку з початком антитерористичної операції, та отримала нотаріальну відмову в оформленні спадкових прав в Новопсковській державній нотаріальній конторі. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права на вирішення спору щодо отримання права на спадкування у судовому порядку, факт неможливості вирішити це питання у позасудовому порядку, наявність відповідної відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 10.08.2013, право власності на ? частину земельної ділянки площею 5,2500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЛГ №041360, виданого Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 05 березня 2003 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко