АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2098/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріОвчаренко І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

04 серпня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів. В позовній заяві позивач ОСОБА_7 вказує, що 30.07.2014 року ОСОБА_6 написав розписку, в якій зазначив, що він в трьохмісячний термін, тобто до 30.10.2014 року зобов'язується сплатити на користь позивача кошти в сумі 95 000 грн. В разі невиконання цієї умови, зазначеної в цій розписці, відповідач зобов'язується передати у власність позивача свій автомобіль - бетонозмішувач КАМАЗ-5410 № НОМЕР_1.

Після отримання письмової розписки своє зобов'язання по сплаті 95 000 грн. або передачі автомобіля-бетонозмішувача в строк до 27.06.2017 року відповідачем не виконано. У зв'язку з чим відповідач вважається таким, що прострочив його виконання. Тому позивач ОСОБА_7 просив суд з уточненням позовних вимог стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі - 95 000 грн. основного боргу, - 75 620 грн. інфляційних збитків, - 7 620,82 грн. - 3% річних, 1 800 грн. витрати по сплаті державного мита, - 3 000 грн. сплата послуг адвоката.

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів - задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН-НОМЕР_3, проживає за адресою АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі: 95 000 грн. - основний борг; 75 620 грн. - інфляційні збитки; 7 620,82 грн. - 3% річних, а всього в загальній сумі - 178 240,82 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН-НОМЕР_3, проживає за адресою АДРЕСА_2 судові витрати, понесені останнім при поданні позову до суду у вигляді судового збору в сумі 1 800,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить скасувати заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6 відмовити повністю. Розподілити судові витрати, понесені при зверненні з данною апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників позивача та відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивачем, пославшись на боргову розписку, написану відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно зі змістом розписки від 30.07.2014 року ОСОБА_6 вказав, що зобов'язується повернути 95 000 грн. ОСОБА_7 до 30.10.2014 року, а в разі не виконання умови зазначеної в розписці, зобов`язався передати у власність ОСОБА_7 автомобіль-бетонозмішувач КАМАЗ 5410 НОМЕР_1 (а.с.38).

Взятих та себе зобов'язань відповідач не виконав у строки, вказані в розписці, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої є якості.

Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В матеріалах справи наявна копія письмової розписки відповідача, яка була досліджена судом першої інстанції разом з оригіналом письмової розписки позичальника від 30.07.2014 року, зі змісту якої вбачається наступне: «Я, ОСОБА_6, зобов`язуюсь в тримісячний термін, тобто до 30.10.2014 року сплатити на користь ОСОБА_7 кошти в сумі 95 тис. грн. (дев`яносто п`ять тисяч гривень, 00 коп.). В разі не виконання умови зазначеної в розписці, зобов`язуюсь передати у власність ОСОБА_7 автомобіль-бетонозмішувач КАМАЗ 5410 НОМЕР_1 (а.с.7).

Отже, зі змісту представленої письмової розписки вбачається, що в ній зазначені: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність та зобов'язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. В наявності у тексті розписки є особистий підпис позичальника ОСОБА_6.

Надання позивачем ОСОБА_7 оригіналу боргової розписки підтверджує про продовження існування між позикодавцем та позичальником боргових зобов'язань, які не виконано на дату звернення до суду з позовом (а.с.38).

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України передбачається презумпція правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із положеннями частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконанням договору, але й його укладенням.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, й письмова розписка відповідача свідчить про його укладення 30.07.2014 року відповідно до вимог чинного цивільного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнавши розписку належним доказом по справі, тому доводи апелянта є безпідставними та не підлягають задоволенню колегією суддів.

На момент звернення до суду та винесення рішення відповідачем ОСОБА_6 не було здійснено жодних платежів за вищевказаним договором позики, оскільки такі докази не надано і відсутні дані щодо часткового чи повного повернення боргу.

Відповідно до п.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо розрахунку процентів наданих позивачем, оскільки відповідачем не надано іншого розрахунку та не спростовано розрахунок позивача.

За таких обставин, загальна сума боргу складає 178 240, 82 грн., яка складається з наступного: 95 000 тис. грн.. - основний борг; 75 620 грн. - інфляційні збитки; 7 620, 82 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підлягають відхиленню колегією суддів.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання скаржника, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів - відхилити.

Заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :