Номер провадження: 22-ц/785/8490/17
Номер справи місцевого суду: 500/2833/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2А.» до Фермерського господарства «Дінекс-Агро», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, за апеляційною Фермерського господарства «ОСОБА_2А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року фермерське господарство «ОСОБА_2А.» (далі-ФГ«ОСОБА_2А.») звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2014 року, який укладено між ОСОБА_3 і фермерським господарством «Дінекс-Агро» (далі-ФГ«Дінекс-Агро») та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ «Дінекс-Агро», яке виникло на підставі вказаного договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 січня 2011 року між ФГ «ОСОБА_2А.» і ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого власниця земельної ділянки ОСОБА_3 передала позивачу у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 10 років.

З 2011 року фермерське господарство «ОСОБА_2А.» використовувало земельну ділянку відповідно до умов договору оренди.

Державна реєстрація вказаного договору оренди земельної ділянки 04 січня 2011 рокуне проведана у звязку зі змінами на той час в земельному законодавстві.

01 вересня 2014 року між ФГ «Дінекс-Агро» і ОСОБА_3 укладено договір оренди спірної земельної ділянки та 18 вересня 2015 року зареєстроване право оренди (а.с.31звор.).

Посилаючись на те, що у звязку з укладенням 01 вересня 2014 року договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_3 та ФГ «Дінекс-Агро» порушено його право користування цією земельною ділянкою, ФГ«ОСОБА_2А.» просило суд визнанати недійсним догововір оренди земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію (а.с.2-7).

Представник ФГ«Дінекс-Агро» позов не визнав.

Відповідачка ОСОБА_3 свого ставлення до позову не висловила.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017року відмовлено у задоволені позовних вимог ФГ«ОСОБА_2А.» (а.с.155-156).

В апеляційній скарзі ФГ «ОСОБА_2А.» просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права (а.с.166-167).

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Вирішуючи питання щодо оренди земельної ділянки, Верховний Суд України у своїх правових висновках, які є обовязковими для судів загальної юрисдикції, в тому числі у постанові № 6-643цс16 від 13 червня 2016 року, звернув увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, що договір оренди земельної ділянки, який укладено 04 січня 2011 року між ФГ «ОСОБА_2А.» і ОСОБА_3, у встановленому законом порядку, що діяв на час укладення договору, не зареєстрований. Сторони договору це не оспорювали.

Відповідно до вимог ст.ст. 638 ЦК України, 125, 126 ЗК України договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації, тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що договір від 04 січня 2011 року, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, не породжує прав та обовязків для сторін цього договору.

Оскільки при укладені договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2014 року, між ФГ«Дінекс-Агро» і ОСОБА_3, виконані вимоги ст.ст. 638 ЦК України, 125, 126 ЗК України, в тому числі і стосовно його реєстрації, суд першої інстанції також дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання цього договору недійсним та скасування державної реєстрації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. Ці висновки відповідають закону та правовій позиції Верховного Суду України.

Доводи в апеляційній скарзі щодо неправильного тлумачення норм матеріального права, які застосовані при вирішенні даного спору до уваги не приймаються через те, що відповідно до національного законодавства правові наслідки породжує лише договір оренди земельної ділянки, що зареєстрований належним чином.

Інші правові доводи у скарзі відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2А.» відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4