Справа №751/5085/17
Провадження №2/751/1329/17
Рішення

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Гнатюк І. М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 13 управління освіти та науки Чернігівської міської ради про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №13 управління освіти та науки Чернігівської міської ради про поновлення на роботі на посаді завідуючої бібліотеки Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 13 управління освіти та науки Чернігівської міської ради, стягнення з Чернігівської загальноосвітньої шкоди 1-3 ступенів № 13 управління освіти та науки Чернігівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9940,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що працювала на посаді завідуючої бібліотекою в Чернігівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 13 з 12.09.1994 року.

17 липня 2017 року позивач дізналася з листа Профспілки працівників освіти і науки Чернігівської міської організації від 12.07.2017 року, що вона 19.05.2017 року була звільнена за прогул наказом від 09.06.2017 року директора школи № 13.

Звільнення вважає незаконним з наступних підстав.

18 травня 2017 року позивач, знаходячись на роботі почувала себе дуже погано в звязку з чим звернулася до директора школи ОСОБА_3, щоб піти додому для лікування. Син позивача ОСОБА_5 18.05.2017 року о 15 год. 30 хв. відвіз позивача додому.

19 травня 2017 року позивач ще гірше себе почувала в звязку з чим не змогла вийти на роботу. Для виклику лікаря на дім і отримання лікарняного листа з 19.05.2017 року позивач телефонувала з мобільного телефону до Чернігівської міської поліклініки № 3, але не змогла додзвонитися, змогла звернутися до швидкої допомоги лише 20.05.2017 року за допомогою сусіда. Лікарняний змогла отримати лише з 21.05.2017 року.

Зазначає, що на момент подачі позовної заяви, наказ про своє звільнення та трудову книжку їй надано не було.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона працювала в школі № 13 23 роки. В 2015 році вона захворіла, перенесла операцію, надала відповідні довідки. З роботою справлялася, і зі старим директором проблем не було. З появою нового директора почалися скандали проти пенсіонерів. На думку позивача директор захотіла її позбавитися . 18.05.2017 року позивач стала почувати себе погано. Син позивача приїхав, позивач піднялася о 15 год. 30 хв. до директора, сказала, що захворіла і їде додому. 18.05.2017 року позивач не звернулася за медичною допомогою, оскільки мала намір 19.05.2017 року вийти на роботу, але стан погіршився. В процесі хвороби 19.05.2017 року позивач не могла поворухнутися, застуджений хребет, м»язи спини і дало ускладнення. 21.05.2017 року приїхав син позивача, посадив в машину, у позивача защемило нерв. Звязку у позивача не було, ОСОБА_6 також не змогла зателефонувати, оскільки відключено телефон. Зазначила, що до суботи вона фактично проіснувала, звернулася до іншого сусіда, він двічі телефонував до швидкої допомоги, вони зробили укол. 06.06.2017 року позивач вийшла на роботу і директор разом з профкомом вимагали написати заяву. 18 та 21 червня 2017 року в школі видавала підручники. В кімнаті секретаря директор закрила двері і намагалася дати позивачу якісь папери, але та відмовилася від отримання, зазначила, що без адвоката спілкуватися не буде і тоді позивача випустили. Співбесіди ні в травні, ні в червні не було. Наказу позивач не читала, позов писала з відповіді. Наказ про звільнення привів до колапсу бібліотеки, лежать книжки, новий працівник, замки змінили. Позивач надавала лікарняні, але оскільки їх не хотіли приймати, вона написала заяву на відпустку на ці дні але їй було відмовлено. З наказом 09.06.2017 року їй не пропонували ознайомитися, намагалися щось надати, але що саме позивач не знає, оскільки директор не встигла висказати. Трудову книжку отримати не пропонували. Від отримання листа направленого на її адресу, позивач відмовилася. Просила поновити її на роботі, виплатити лікарняні і матеріальне відшкодування, оскільки її незаконно звільнили.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Пояснила, що позивач з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року з поважних причин була відсутня на роботі. Позивач надала лікарняні, які безпідставно повернуті. Наказ від 09.06.2017 року винесено з груби порушенням, трудова книжка та наказ про звільнення не вручені.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона працює директором школи з 04.04.2017 року, аналізувала роботу, звернула увагу на роботу бібліотеки, яка працювала без графіку, позивач приходила на роботу із запізненням. 18.05.2017 року позивач о 14 год. самостійно залишила робоче місце, з 19.05 по 06.06. позивача не було на роботі, все документували актом. 06.06.2017 року позивач з»явилася близько 10 год. 00 хв. надала лікарняний, в якому визначено - продовжує хворіти. Лікар школи сказала, що позивачу не дозволяється працювати. 06.06.2017 року позивач закрилася в бібліотеці, вирвала лікарняний листок, через деякий час зайшла і кинула заяву про відпустку. 07.06.2017 року позивач була на роботі, директор звернулася до профспілки, почали документувати, пішли з усіма членами профспілки до бібліотеки просили позивача долікуватися чи закрити лікарняний. 07.06.2017 року були складені акти і прийнято рішення про не допуск до роботи. Довідку директор чекала до 09.06.2017 року і 09.06.2017 року видала наказ. В кабінеті секретаря було оголошено позивачу про звільнення, намагалися їй вручити наказ, пропонували забрати трудову книжку, але позивач відмовилася. Про своє звільнення позивач дізналася 09.06.2017 року, протягом 1 місяця вона не зверталася до суду. Було складено акти і цього ж дня направлено листа, який повернувся не розпечатаним.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані. Позивач 18.05.2017 року була відсутня на робочому місці після обіду, жодним чином її відсутність не підтверджена. 19.05.2017 року позивач також була відсутня, лише о 20-30 год. викликала швидку, вона не вчиняла дії з попередження роботодавця про при чини відсутності. Ніхто із членів сім»ї не повідомив, жодних підтверджуючих даних поважності причини відсутності на роботі 19.05.2017 року позивачем не надано. Попередньо складалися акти, все задокументовано. Позивач вийшла на роботу, подала лікарняний, потім забрала і написала заяву про відпустку. Зазначив, що позивачем пропущений місячний строк, клопотання про поновлення не заявлено.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази, що знає позивача 40 років, вони спілкуються і вона не знала що у свідка немає телефону. ОСОБА_1 попросила свідка викликати швидку допомогу, але свідок відмовила, оскільки не було міського телефону, дала ліки. Вигляд ОСОБА_1 був дуже поганий, вона була блідою. ОСОБА_1 просила у свідка активоване вугілля, говорила, що погано себе почуває, її нудить, тиск. Скаржилася також на болі в спині, але що саме, не казала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що працює в школі з 1985 року. 18.05. 2017 року їй стало відомо, що бібліотека приблизно з 13 год. 00 хв. була закрита, свідок повідомила про це директору, оскільки часто було, що ОСОБА_1 могла просто піти з роботи, нікого не повідомивши. На наступний день не було позивача, телефонували на мобільний, не знали, де вона знаходиться. Потім позивач вийшла на роботу, принесла лікарняний, який не закритий, після цього лікарняного так і не надала. Акти складалися про відсутність 18 та 19 травня 2017 року, в понеділок телефонували, але ніхто трубки не брав. Лікарняний свідок бачила, але не оформлювала його, оскільки він був не закритий. Цей лікарняний ОСОБА_1 показала директору школи 06.06.2017 року, але та сказала закрити лікарняний і тоді ОСОБА_1 відповіла: «Вважайте мене у відпустці». На комісію лікарняний не передавався, оскільки не був закритий.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 18.05.2017 року була на роботі до якогось часу, коли заступник директора спустилася до бібліотеки після 14 год. 00 хв., її не було, техпрацівник повідомив, що ОСОБА_1 забрав син. Наступного дня ОСОБА_1 також не було на роботі, свідок їй телефонувала, але вона не відповідала. Після вихідних директор школи та свідок знову телефонували, відповіла невістка і сказала, що ОСОБА_1 в лікарні. На роботу ОСОБА_1 вийшла 06.06.2017 року не зранку, а десь біля 10 год. 00 хв., їй сказали, щоб вона з лікарняним піднялася. ОСОБА_1 надала свідку лікарняний, після чого сідок занесла його до директора школи. Побачивши, що лікарняний не закритий, директор школи разом зі шкільним лікарем пішли до ОСОБА_1 за поясненнями, ОСОБА_1 цього дня пішла додому раніше. 09.06.2017 року директор школи видала наказ про звільнення і разом з деякими вчителями пішла до ОСОБА_1 в кабінет, щоб ознайомити її і видати трудову книжку. ОСОБА_1 в кабінеті секретаря не хотіла слухати наказ про звільнення і від підпису відмовилася. 18.05.2017 року складався акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі. 09.06.2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено листа з повідомленням про звільнення. ОСОБА_1 вийшла на роботу 06.06.2017 року, 07.06.2017 року була на роботі декілька годин, 08.06.2017 року на роботі не було, а 09.06.2017 року її було звільнено. Наказ про звільнення надсилався поштою, оскільки особисто вона відмовилася його отримувати.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона підписувала акт про відмову ОСОБА_1 в ознайомленні з наказом про звільнення та відмову в отриманні трудової книжки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що вони були на роботі і бачили, як директор надавала для підпису ОСОБА_1 документи, але та відмовилася, кричала, сварилася. Наказ директор читала вголос, ОСОБА_1 при цьому була присутня, сварилася сказала, що нічого підписувати не буде. Хто саме вручав ОСОБА_1 трудову книжку, свідок не памятає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що дату точно не памятає, десь на початку червня в кабінет секретаря запросили ОСОБА_1, предявляли їй наказ про звільнення та трудову книжку, але вона відмовилася отримувати і розписатися про ознайомлення. Директор школи декілька разів намагалася зачитати і вручити ОСОБА_1, але вона відмовилася, сказала, що це незаконно і вона буде працювати.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що наказ ОСОБА_1 оголошувався в кабінеті секретаря, при цьому були присутні директор школи, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 зрозуміла що це наказ, відмовилася від підпису і ознайомлення, про що було складено акт. ОСОБА_1 пропонували отримати трудову книжку, але вона сказала: «Ви не маєте права мене звільнити».

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 18 травня 2017 року зателефонувала мати і попросила заїхати після 15 години. Свідок заїхав о 15-30 год., зайшов до бібліотеки, сказав відпроситися, а сам пішов до автомобіля, мати прийшла хвилин через 15. Зазначив, що позивач приймала ліки, свідок заїжджав до неї наступного дня, повернувся з відрядження в суботу ввечері, дружина свідка також телефонувала і цікавилася самопочуттям. Лікар зі швидкої допомоги зробив укол позивачу і попередив про ускладнення. Зі школи свідку телефонували, він повідомив, що мати хворіє, буде лікарняний, дану інформацію свідок передавав секретарю. 18.05.2017 року швидку не викликали, 19.05.2017 року свідок поїхав у відрядження, коли повернувся з відрядження, мати телефонувала свідку о 4 годині ранку, він приїхав о 7 годині і відвіз її до лікарні.19.05.2017 року до школи сідок не телефонував. Зателефонував до школи 22.05.2017 року біля 10 год. і сказав, що лікарняний є. Лікар невролог 2 лікарні порадила звернутися до психіатра, свідок возив позивача в диспансер, лікар приписав денний стаціонар і позивача було оформлено в Халявин, вона була там 2 тижні.

Вислухавши сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 булла прийнята на роботу на посаду завідуючої бібліотеки в Чернігівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 13 12.09.1994 року.

Згідно повідомлення № 66 від 05 липня 2017 року ЛПЗ «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» зазначено, що 20.05.2017 року за адресою АДРЕСА_1 був здійснений виклик ОСОБА_1 діагноз: попереково крижановий радикуліт (а.с.5).

13.07.2017 року КЛПЗ «Чернігівський облонкодиспансер» поліклініка видано довідку № 427 згідно якої ОСОБА_1 з 24.06.2015 року знаходиться під наглядом лікувального ЧООД з діагнозом захворювання прямої кишки після хірургічного лікування. Після операції виникли порушення функціональні кішківника (а.с.6).

22.05.2017 року ОСОБА_1 видано лікарняний лист, згідно якого її звільнено від робот з 21.05.2017 року по 22.05.2017 року. Даний лікарняний лист не закритий і зазначено продовжує хворіти (а.с.7).

Згідно наданого позивачем розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 19.05.2017 року по 21.08.2017 року - середній заробіток за останні 2 місяці роботи з 18.00.2017 року по 18.03.2017 року 150 грн. 62 коп. (6175,78 грн.:41 робочий день). Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 19.05.2017 року по 21.08.2017 року 66 днів. Нарахована сума за час вимушеного прогулу з 19.05.2017 року по 21.08.2017 року (66х150,62 грн.) 9940 грн. (а.с.17).

Згідно довідки № 282 від 08.08.2017 року Управління освіти Чернігівської міської ради середньомісячний заробіток ОСОБА_1 на посаді завідувача бібліотекою ЗНЗ № 13 складає 6175,78 грн. (а.с.23).

Згідно акту від 18.05.2017 року ОСОБА_1 18.05.2017 року залишила робоче місце о 14.00 год. без попередження та дозволу адміністрації. Робочий день ОСОБА_1 триває до 16.30. (а.с.31).

Згідно актів від 19.05.2017 року, 22.05.2017 року, 23.05.2017 року, 24.05.2017 року, 25.05.2017 року, 26.05.2017 року, 29.05.2017 року, 30.05.2017 року, 31.05.2017 року, 01.06.2017 року, 02.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці протягом всього робочого дня (8.30-16.30) (а.с.32-42).

Згідно акту від 06.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_1 вийшовши на роботу 06.06.2017 року після тривалої відсутності (із 19.05.2017 року по 02.06.2017 року) не надала документу, котрий підтверджував би поважну причину відсутності на робочому місці у вказаний період часу (а.с.43).

Згідно акту від 07.06.2017 року об 11.45 год. в приміщенні бібліотеки школи запропонувано бібліотекарю ОСОБА_1 надати пояснення її відсутності на роботі з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року. Надати таке пояснення ОСОБА_1 відмовилася (а.с.44).

Згідно акту від 07.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_1 відмовилася надати письмові пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року та не надала відповідних документів, котрі б підтвердили факт її відсутності на робочому місці з поважних причин, не допускати ОСОБА_1 до виконання своїх посадових обовязків (а.с.45).

07.06.2017 року за № 144-1 директором ЗНЗ № 13 ОСОБА_3 подано клопотання голові профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова ОСОБА_14 з проханням зібрати збори профспілкового комітету ЗНЗ № 13 для обговорення питання про звільнення завідувачки бібліотекою ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул) (а.с.46).

Згідно протоколу № 4 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 07.06.2017 року ухвалено: звернутися до адміністрації школи з пропозицією звільнити ОСОБА_1 з посади бібліотекаря (а.с.47-48).

Згідно протоколу № 7 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 20.10.2017 року ухвалено: зібрати наступне засідання з питання про надання згоди на звільнення завідувачки бібліотекою ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України на 24.10.2017 року о 09.00 год в приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога), і, відповідно, направити ОСОБА_1 чергового листа із повідомленням про дату й місце проведення зборів та доручити директору шкоди ОСОБА_3 у телефонному режимі додатково повідомити ОСОБА_1 та її адвоката про проведення зборів профспілкового комітету 24.10.2017 року о 09.00 год. у приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога) (а.с.85-86).

Згідно протоколу № 8 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 24.10.2017 року ухвалено: враховуючи повторну неявку ОСОБА_1 розглянути подання директора ЗНЗ № 13 ОСОБА_3 за її відсутності. Надати згоду адміністрації школи (директору ОСОБА_3) на звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогул (а.с.87-89).

Згідно наказу від 09.06.2017 року № 11-к ОСОБА_1, завідувачку бібліотекою, звільнено 18.05.05.2017 року за прогул, відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1, завідувачка бібліотекою ЗНЗ № 13 м. Чернігова, була відсутня на робочому місці з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року (11 робочих днів). 06.06.2017 року вона вийшла на роботу, проте причин своєї відсутності не пояснила. Від письмових пояснень відмовилася, про що складено відповідний акт. (а.с.49).

Згідно акту від 09.06.2017 року (а.с.50) 09.06.2017 року об 11.45 год. в приміщенні кабінету секретаря школи запропоновано завідувачці бібліотекою ОСОБА_1 ознайомитися під підпис з наказом про її звільнення. Ознайомитися з наказом ОСОБА_1 відмовилася.

Згідно акту від 09.06.2017 року (а.с.51) 09.06.2017 року об 11.46 год. в приміщенні кабінету секретаря школи запропоновано завідувачці бібліотекою ОСОБА_1 отримати її трудову книжку у звязку із звільненням. Зробити це ОСОБА_1 відмовилася. (а.с.51).

09.06.2017 року за № 148 на адресу ОСОБА_1 направлявся лист за підписом директора ЗНЗ № 13 з проханням зайти до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 13 м. Чернігова і забрати трудову книжку у звязку зі звільненням з роботи (а.с.53), згідно конверту курєрської доставки, даний лист повернувся не врученим.

16.05.2017 року ОСОБА_1 подано заяву про надання їй щорічної відпустки повної тривалості за 2017 рік з 03.07 по 30.07.17 року (а.с.58)

06.06.2017 року ОСОБА_1 подано заяву з проханням дні її відсутності на роботі для лікування днями відпустки: 22.05, 23.05, 24.05, 25.05, 26.05, 27.05, 29.05, 30.05, 31.05, 01.06, 02.0617 року (11 днів) (а.с.59).

Згідно листа Управління держпраці у Чернігівській області від 13.09.2017 року № 746/25-Р631/01/16-07 на адресу ОСОБА_1 повідомлено, що управлінням проведено інспекційне відвідування ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 13 та Управління освіти ЧМР та встановлено порушення ст. 43, ст.. 47 та ч.1 ст. 116 КЗпП України (а.с.70).

Згідно протоколу № 7 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 20.10.2017 року ухвалено: зібрати наступне засідання з питання про надання згоди на звільнення завідувачки бібліотекою ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України на 24.10.2017 року о 09.00 год в приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога), і, відповідно, направити ОСОБА_1 чергового листа із повідомленням про дату й місце проведення зборів та доручити директору шкоди ОСОБА_3 у телефонному режимі додатково повідомити ОСОБА_1 та її адвоката про проведення зборів профспілкового комітету 24.10.2017 року о 09.00 год. у приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога) (а.с.85-86).

Згідно протоколу № 8 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 24.10.2017 року ухвалено: враховуючи повторну неявку ОСОБА_1 розглянути подання директора ЗНЗ № 13 ОСОБА_3 за її відсутності. Надати згоду адміністрації школи (директору ОСОБА_3) на звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогул (а.с.87-89).

09.06.2017 року ОСОБА_1 подано скаргу на імя голови Чернігівської міської організації профспілки працівників освіти і науки України, в якій зазначає, що ОСОБА_3 потрясала наказом про звільнення і наполягала на тому, щоб ОСОБА_1 його підписала. ОСОБА_1 присоромила директора за її протиправні дії проти людини праці, яка віддала школі майже чверть віку. Просила попередити ОСОБА_3, що ніяких заяв, ніяких попереджень вона підписувати не буде ( а. с. 131-132).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що звільнення позивача відбулося з порушенням положень ст. ст. 147, 149 КЗпП України, а тому звільнення за п. 4.ч.1 ст. 40 КЗпП України було неправомірним. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивачем надавалися роботодавцю докази відсутності на роботі в зв'язку з перебуванням на лікуванні, проте листки непрацездатності оформлені не у встановленому порядку, не були прийняті роботодавцем. При застосування виду стягнення звільнення, відповідач мав врахувати надані докази поважності причин відсутності на робочому місці і застосувати вид стягнення, який би відповідав всім встановленим обставинам і положенням ч. 3 ст. 149 КЗпП України. Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів заподіяння шкоди внаслідок вчинення проступку відсутності позивача на робочому місці з 19 травня 2017 року по 02 червня 2017 року. Посилання представників відповідача і покази свідків, що позивач і в попередній період роботи допускала вчинення дисциплінарного проступку відсутність на роботі, не свідчить про застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення, оскільки відповідного наказу до суду не надано. А тому застосування найбільш суворого виду стягнення передбаченого положеннями ст. 147 КЗпП України призвело до винесення наказу, який оскаржується в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що наказ про звільнення позивача і видача трудової книжки відбувалася у день винесення наказу 09 червня 2017 року, коли позивач була на роботі, копії актів ( а. с. 50, 51) та покази свідків в судовому засіданні свідчать, що позивач відмовилася від ознайомлення і отримання наказу про звільненні та отримання трудової книжки. Про факт обізнаності позивача про звільнення з місця роботи також підтверджується копією її скарги від 09 червня 2017 року ( а. с. 130-131). Тобто 09.06.2017 року позивач використала своє право і відмовилася від ознайомлення і отримання наказу про звільнення та від отримання трудової книжки.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд зясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обовязки сторін.

Дослідивши всі докази у справі суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки місячний строк з дня порушення прав позивача (09 червня 2017 року) і звернення до суду (10 серпня 2017 року) з заявою про відновлення порушення права пропущений позивачем без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 232 - 235 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 13 управління освіти та науки Чернігівської міської ради про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз