Справа № 305/581/16-ц
Провадження по справі 2/305/51/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участю: секретаря - Орос С.Ю.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним та їх скасування, припинення права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог Рахівська державна нотаріальна контора та Білинська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 як представник ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним та їх скасування, припинення права власності. Позов мотивувала тим, що 19 грудня 2011 року помер ОСОБА_6. Після його смерті, спадщину як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла його дружина, ОСОБА_7 а, однак юридично її не оформила. 14 травня 2009 року ОСОБА_7 померла. За життя спадкодавцю належав житловий будинок № 131, який розташований в с.Білин та земельна ділянка площею 2253 кв.м, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року за заявою ОСОБА_1 було встановлено факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_7, в період з травня 2008 року по 14 травня 2014 року, за адресою: с.Білин, буд. 131, Рахівського району, Закарпатської області. На підставі зазначеного рішення, 15 січня 2015 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 131, в с.Білин, Рахівського району, Закарпатської області та земельну ділянку площею 2253 кв.м для введення особистого селянського господарства в с.Білин,131, урочище «Росішка», Рахівського району, Закарпатської області. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року зазначене рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року скасовано, а заяву гр. ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду. ОСОБА_5, у визначений законом шестимісячний строк, звернулася до Рахівської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, як спадкоємець п'ятої черги спадкоємців за законом, що підтверджується відповідними доказами. Вважає, що відповідач, ОСОБА_1, не мав права на отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не являється спадкоємцем жодної із черг, які визначенні нормами Цивільного Кодексу України. У зв'язку з наведеним просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 січня 2015 року Рахівською державною нотаріальною конторою спадкодавцю ОСОБА_1, на спадкове майно: житловий будинок № 131, розташований по вул. без назви, в с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області та земельну ділянку, розміром 2253 кв.м., що розташована в с.Білин, 131, урочище «Росішка», Рахівського району, Закарпатської області, яка передана для введення особистого селянського господарства, шляхом припинення та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені нею при зверненні до суду з даним позовом.

У свою чергу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог Рахівська державна нотаріальна контора та Білинська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 05.05.2008 року до 14.05.2014 року ОСОБА_1, проживав однією сім'єю зі своєю тіткою, покійною ОСОБА_7, за адресою с. Білин, 131, Рахівського району, був пов'язаний з нею спільним побутом, ніс матеріальні витрати на утримання будинку, здійснював догляд за худобою, щороку проводив весняно-польові роботи на земельній ділянці, належній до будинку, проводив різного роду ремонтні роботи будинку та господарських споруд, заготівлю дров на зиму тощо. 14.05.2014 року ОСОБА_7 померла. Поховання покійної тітки ОСОБА_1 здійснював за свій рахунок. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами в с. Білин, 131 та землю. За життя Спадкодавця заповіт складений не був. Враховуючи відсутність у Спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги він, відповідно до ст. 1264 ЦК України, вважає, що має право на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки проживав зі Спадкоємицею однією сім'єю понад п'ять рів до часу відкриття спадщини. ОСОБА_5 є спадкоємицею п'ятої черги за законом, а він - четвертої. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Крім цього, він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він звернувся до державного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори відмовила в оформленні права на спадщину, шляхом видачі свідоцтва, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо. Всі документи, які підтверджують його дії про прийняття спадщини, знаходяться у матеріалах спадкової справи. Нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори було роз'яснено, що він має право звернутися до суду із заявою «про встановлення проживання однією сім'єю. Встановлення юридичного факту його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. У ствердження факту його проживання однією сім'єю зі Спадкодавцем надає довідку № 863 від 14.05.2014р., видану Білинською сільською радою, та акт обстеження дворогосподарства №131 в с. Білин, складеного комісійно від 17.11.2014 року. Також факт його проживання з покійною ОСОБА_7 можуть ствердити свідки. У зв'язку з наведеним просить встановити факт проживання ОСОБА_1 (паспорт серії ВО 269039, виданий Рахівським РВ УМВС в Закарпатській області 19.11.1997р.) і ОСОБА_7 однією сім'єю, з 05.05.2008 року до 14.05.2014 року за адресою с. Білин, 131, Рахівського району.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю ухвалою Рахівського районного суду від 13 жовтня 2016 року було об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Рахівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з ухвалою Рахівського районного суду від 06.02.2017 року було залучено до участі в даній справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Білинську сільську раду Рахівського району Закарпатської області.

В судове засідання 14.11.2017 року позивач, ОСОБА_5 та її представник не з'явилися, ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов ОСОБА_5 підтримує та наполягає на його задоволенні та одночасно просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. В попередніх судових засіданнях ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 підтримувала, вважає, що ОСОБА_1 не мав право на спадкування майна, що належало ОСОБА_7, оскільки він не належить до жодної з черг спадкування, що визначені Цивільним кодексом України. Одночасно просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 з 05 травня 2008 року проживав разом зі своєю тіткою, ОСОБА_7, у її будинку №131, що знаходиться у с.Білин, Рахівського району, Закарпатської області. Разом з нею вони вели спільне господарство, він ніс матеріальні витрати на утримання будинку, заготовляв на зиму дрова для опалення, обробляв земельну ділянку, яка належить до будинку, здійснював догляд за худобою, яку вони з тіткою утримували. Поховання тітки здійснював ОСОБА_1 власним коштом. Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, у зв'язку з чим звертався у нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому просить зустрічний позов задовольнити. Одночасно просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5, вважає його безпідставним.

Третя особа без самостійних вимог Державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори - ОСОБА_3 пояснила, що вона формувала спадкову справу до майна померлої ОСОБА_7 Вважає, що при видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 було дотримано всіх вимог, які необхідні для вчинення зазначеної нотаріальної дії, ОСОБА_1 були надані всі документи, необхідні для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю четвертої черги, а тому вважає, що позов зустрічний позов ОСОБА_1 є підставним та одночасно просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5

Представник Білинської сільської ради в судове засідання не зявився, сільський голова ОСОБА_8 23.02.2017 року надіслав лист, в якому зазначив про те, що ОСОБА_1 проживав на протязі останніх пяти років та вів спільне господарство з громадянкою ОСОБА_7 аж до дня її смерті, тобто до 14.05.2014 року, тому вони підтримують позовні вимоги ОСОБА_1 та просять зустрічний позов задовольнити, а справу розглянути без представників Білинської сільської ради.

В ході розгляду справи суд допитав за клопотанням сторін свідків, які надавали свої покази.

Зокрема, свідок ОСОБА_9, ствердив, що ОСОБА_6 під час сінокосу ненавмисно вибив око ОСОБА_1 Неодноразово ОСОБА_6 під час розмови казав про те, що має намір залишити належне йому майно ОСОБА_1, оскільки він зробив його калікою. Особисто бачив, як ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по веденню домашнього господарства. Знає, що ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_7, вів з нею домашнє господарство, забезпечував дровами та іншим, проживав з нею в її будинку.

ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_7 при житті говорила, що після своєї смерті має намір передати все своє майно ОСОБА_1, оскільки при житті її чоловік зробив останнього калікою, пошкодивши йому око. Знає, що ОСОБА_1 з дитинства допомагав родині ОСОБА_1, проживав останні роки в будинку ОСОБА_7

ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_1 допомагав родині ОСОБА_1. При житті ОСОБА_6 вибив око ОСОБА_1, а тому ОСОБА_6 мав намір залишити своє майно ОСОБА_1 Також, ОСОБА_7 завжди говорила про те, що вона бажає, щоб після її смерті майно залишилося ОСОБА_1

Сторони в ході розгляду справи відмовилися від клопотання про допит свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_7 померла 14 травня 2014 року, про що виконавчим комітетом Білинської сільської ради 14 травня 2014 року зроблено актовий запис №14 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ФМ №170965.

З оглянутої в ході судового розгляду спадкової справи слідує, що спадковим майном, що залишилося після смерті ОСОБА_7, є житловий будинок №131, що знаходиться у селі Білин, Рахівського району, Закарпатської області, зокрема 1/2 частка зазначеного будинку належала померлій на підставі свідоцтва про право власності серії САВ №353149 від 14.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Білинської сільської ради, а 1/2 частку вона прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка, ОСОБА_6, 19.12.2011 року, однак юридично своїх прав на вказане майно не оформила. Також, до спадкового майна належать земельні ділянки, зокрема, ділянка розміром 1043 кв.м., що стверджується Державним актом про право приватної власності на землю серії ЯК №730311, виданим Білинською сільською радою 11 червня 2010 року, земельна ділянка розміром 2253 кв.м., що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯК №746901, що був виданий Білинською сільською радою 11 червня 2010 року та земельна ділянка розміром 2500 кв.м., що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯК №602738, виданим Білинською сільською радою 02 березня 2010 року. Всі зазначені державні акти були видані на ім'я ОСОБА_6, однак після його смерті 19 грудня 2011 року спадкоємцем зазначеного нерухомого майна була його дружина - ОСОБА_7, яка спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав.

Встановлено, що ОСОБА_7 за життя заповітних розпоряджень щодо свого майна не вчиняла, отже спадкування у даному випадку повинно здійснюватися за законом за правилами Глави 86 Цивільного кодексу України.

З приводу спадкового майна, зокрема житлового будинку №131 у с.Білин та земельної ділянки розміром 2253 кв.м. між сторонами існує спір, тобто зазначене майно є предметом позову ОСОБА_5, зокрема вона вважає, що має право на спадкове майно покійної ОСОБА_7 як спадкоємець п'ятої черги спадкування, а ОСОБА_1 успадкував зазначене майно незаконно, оскільки не належить до жодної з черг спадкоємців за законом. Отже, оскільки ОСОБА_5 оспорює факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю, а отже і його право на спадкування як спадкоємця четвертої черги спадкування за законом, така обставина підлягає встановленню в порядку позовного провадження.

Статтею 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців після смерті ОСОБА_7 першої, другої та третьої черг спадкування за законом немає.

Стаття 1264 Цивільного кодексу України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Зі змісту ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, свідків, допитаних в ході судового розгляд, матеріалів справи, зокрема з довідки Білинської сільської ради № 863 від 14.05.2014 року, акту обстеження від 17.11.2014 року, ОСОБА_1 постійно проживав, вів спільне господарство з померлою ОСОБА_7 понад п'ять років - з 05 травня 2008 року і до моменту смерті останньої 14.05.2014 року, за адресою: с. Білин, буд. 131, Рахівського району, Закарпатської області. Наведене підтверджує факт проживання заявника з померлою ОСОБА_7, як сім'я, у розумінні ст. 3 СК України.

Надані заявником докази, суд визнає належними й допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_7 та ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, що є підтвердженням спадкових прав, у відповідності до чинного законодавства. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога зустрічної позовної заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 й ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Зі змісту частини 1, 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з положеннями статей 1268-1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

В ході розгляду справи було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті ОСОБА_7, тобто 14 травня 2014 року. А крім того, згідно зі спадковою справою №119/2014, індекс 02.14, 22 травня 2014 року ОСОБА_1 подав заяву за місцем відкриття спадщини - до Білинської сільської ради про те, що він приймає спадщину, що залишилася після смерті його тітки ОСОБА_7, а отже є таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_4 звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, що були видані 15 січня 2015 року Рахівською державною нотаріальною конторою спадкодавцю ОСОБА_1, на спадкове майно, що належало ОСОБА_7 зазначила, що основною підставою для звернення до суду із даним позовом є те, що Апеляційним судом Закарпатської області скасовано рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року, згідно з яким було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_7 в період з травня 208 року по 14 травня 2014 року, що на думку позивача є доказом того, що ОСОБА_1 не належить до жодної з черг спадкоємців ОСОБА_7, а отже й не мав права на отримання відповідних свідоцтв.

Дійсно, Апеляційний суд Закарпатської області дійсно 27 травня 2015 року своєю ухвалою скасував рішення Рахівського районного суду від 09 грудня 2014 року, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання однією сімєю з ОСОБА_7 з 05 травня 2008 року до 14 травня 2014 року за адресою с.Білин, 131 залишив без розгляду. Зазначене рішення було скасоване з процесуальних підстав, зокрема через те, що суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, у той час, коли ОСОБА_5 є спадкоємицею пятої черги померлої ОСОБА_7М, а отже між сторонами існує спір про право, що виключало можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в окремому провадженні.

Однак, залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 Апеляційним судом Закарпатської області не спростовує доведеність факту його проживання однією сімєю з ОСОБА_7 з 05 травня 2008 рок по день смерті ОСОБА_7 - 14.05.2014 року та прийняття ОСОБА_1 спадщини у встановленому законом порядку.

Довідка Ясінянського територіального центру обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА від 22.01.2015 року, згідно з якою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка с.Білин, 131, знаходилася на обслуговуванні в Ясінянському територіальному центрі СО (СНП) РРДА у відділенні соціального обслуговування вдома з 14.12.2001 року по 14.05.2014 року, яка була надана позивачем, ОСОБА_5, жодним чином не спростовує факту проживання ОСОБА_7 однією сімєю з ОСОБА_1 з 05.05.2008 року по 14.05.2014 року, а є лише свідченням того, що вона перебувала на такому обліку, оскільки являлася особою похилого віку та з урахуванням індивідуальних потреб періодично потребувала надання їй деяких соціальних послуг (надання інформації з питань соціального захисту населення; допомогу в отриманні безоплатної правової допомоги, психологічну підтримку - бесіди, спілкування, мотивацію до активності, консультації психолога тощо).

Глава 89 Цивільного кодексу України визначає оформлення права на спадщину, відповідно до якої встановлено право спадкоємця, який прийняв спадщину, на отримання свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено Главою 7 ЗУ «Про нотаріат», а також здійснюється нотаріусами у відповідності до Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, в ході судового розгляду було оглянуто спадкову справу №119/2014 (індекс справи 02-14 до майна померлої 14 травня 2014 року ОСОБА_7, та встановлено, що нотаріусом було зясовано відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, відсутності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місця знаходження. Спадкова справа заведена нотаріусом за місцем відкриття спадщини, на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, була належним чином зареєстрована у Спадковому реєстрі, нотаріусом встановлено відсутність спадкоємців 1-3 черг спадкування за законом, вона містить правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_7, у ній є всі необхідні документи для видачі ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги спадкування. Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. ОСОБА_3 власності є непорушним.

Відповідно до п. 4.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинного на момент видачі ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину, нотаріус у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, квартиру та інше нерухоме майно вносить відомості про перехід права власності на імя спадкоємця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Отже, у нотаріуса були всі правові підстави для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, яке він успадкував після смерті ОСОБА_7, а тому суд вважає безпідставною вимогу ОСОБА_5 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_7

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по первісному позову, тому й вимога ОСОБА_5 про стягнення в її користь судових витрат, у відповідності до ст.88 ЦПК України, до задоволення не підлягає.

Питання відшкодування судових витрат позивачем за зустрічним позовом не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним та їх скасування, припинення права власності.

Зустрічну позовну заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю із ОСОБА_7, яка померла 14.05.2014 року, в період з 05 травня 2008 року до 14 травня 2014 року за адресою с.Білин, 131, Рахівського району, Закарпатської області.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.Е. Ємчук

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е. Ємчук