Справа № 310/945/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області:

у складі головуючого судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання Димовій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, -

ВСТАНОВИВ:

УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до суду з позовом, де зазначило, що відповідач звернувся до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області 12.11.2014 року, 12.05.2015 року, 16.11.2015 року, 02.12.2015 року та 16.05.2016 року з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Після чого, відповідачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014р., якою був затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, була призначена щомісячна державна допомога з 12.11.2014 року по 11.05.2015 року, з 12.05.2015 року по 11.05.2016 року.

Позивач зазначив, що під час проведення перевірки в серпні 2016 року з'ясовано, що батько дитини відповідача має у власності квартиру у АДРЕСА_1 відповідно договору купівлі- продажу від 04.07.2013 року, в якій відповідач проживає разом з дитиною, тобто відповідач не мала права на отримання допомоги переміщеним особам. В результаті надання недостовірних даних, відповідач незаконно отримала державні кошти з 12.11.2014 по 11.05.2016 р.р. у розмірі 31687,45 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за її відсутності та не визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається з копій заяв від 12.11.2014 року, 12.05.2015 року, 16.11.2015 року, 02.12.2015 року та 16.05.2016 року до УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області зверталася ОСОБА_1 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що під час проведення позивачем перевірки достовірності та повноти інформації, наданої відповідачем для призначення державної допомоги, було з'ясовано, що батько дитини відповідача має у власності квартиру у АДРЕСА_1 відповідно договору купівлі- продажу від 04.07.2013 року, в якій відповідач проживає разом з дитиною.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта № 66125904 ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 510257 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не є чоловіком відповідача і ніколи ним не був.

До переїзду в місто Бердянськ Запорізької області відповідач мешкала разом з дитиною в м. Дзержинську Донецької області. ОСОБА_2 - батько дитини ніколи з ними не проживав, спільного загального сімейного бюджету в них ніколи не було, спільне домашнє господарство ними не велося.

Встановлено, що в 2014 році у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області відповідач була змушена покинути постійне місце мешкання, звернувшись за допомогою до ОСОБА_2 та разом з дитиною приїхала до м.Бердянська. В ході судового розгляду встановлено, що Богдан 0.0. запропонував відповідачу зупинитися з сином у квартирі, так як сам він постійно там не мешкав та між нами був укладений договір оренди житлового приміщення від 04.08.2014року за умови оплати відповідачем житлово-комунальних послуг, що також підтверджується копією договору оренди житлового приміщення ( а.с. 42).

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014 року грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Згідно до п. 6, вищевказаної Постанови грошова допомога не призначається, якщо будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім»є наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визначено й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом об»єктивно встановлено факт того, що ОСОБА_2 не є та не був членом сім'ї ОСОБА_1, не проживав спільно з нею та з ОСОБА_3, не вів спільне господарство, не отримував адресну допомогу у складі цієї сім'ї, взагалі не переїздив з ними на підконтрольну територію України, ці обставини також підтвердили свідки, опитані в ході судового розгляду.

Таким чином, суд оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задовленню.

На підставі ст. 3 СК України, ст. 64 ЖК України, Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014р. та керуючись ст. ст. 10,15, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення переплаченої суми щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, -відмовити. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: