Справа № 140/2819/16-ц Провадження № 22-ц/772/3114/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» про відшкодування шкоди,-

встановила:

07 грудня 2016 року до Немирівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником майнових паїв на суму 68401 грн. члена КСП ім. Шевченка, реорганізованого в СТОВ ім. Шевченка, яке розташоване у с. Мухівці, Немирівського району, Вінницької області.

Згідно судового рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2013 року, яке набуло законної сили, йому було виділено у натурі майновий пай на суму 68401 грн. Майно складається із свинарника-відгодівельника вартістю 54867,20 грн., комбайну марки «Нива» залишковою вартістю 5074,19 грн., трактору марки Т-150 Г, залишковою вартістю 2700,22 грн., автомобілю марки ЗИЛ ММЗ, залишковою вартістю 3060,14 грн., жатки ЖРБ вартістю 141,23 грн., транспортеру ТСН-160 вартістю 2017,50 грн., возів, столів, стільців, електропили, насосу на суму 543,52 грн., тобто всього на суму 68401 грн.

Згідно судового рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року, яке набуло законної сили, за ним визнано право власності на перелічене майно.

Належне йому майно входило до складу майна, яке належало Спілці співвласників майнових паїв СТОВ ім. Шевченка. Із 06 березня 2001 року головою комітету спілки співвласників майнових паїв був обраний ОСОБА_4, який був уповноважений укладати цивільно-правові договори.

Майно спілки співвласників майнових паїв ім. Шевченка знаходилося в оренді у Немирівської філії ЗАТ «Зернопродукт МХП», відповідно до договору від 28 грудня 2004 року, за адресою орендаря: с. Мухівці, вул. Леніна, 41, Немирівського району, Вінницької області. Договір підписаний директором Немирівської філії ЗАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 та від Спілки головою комітету ОСОБА_4 В подальшому Немирівська філія ЗАТ «Зернопродукт МХП» перейменовано в Немирівську філію ПрАТ «Зернопродукт МХП».

Він звернувся до директора Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 про передачу належного йому майна в натурі, який дав розпорядження працівникам філії, щоб йому підготували майно та документацію.

В подальшому директором Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 запропоновано було йому підписати акт приймання-передачі майна, та накладні внутрігосподарського призначення. ОСОБА_2 запевняв його, що складання акту та накладних на отримання кожного окремого майна, необхідно для ведення бухгалтерського обліку в Немирівській філії ПрАТ «Зернопродукт МХП». Він погодився із ОСОБА_2 та усі запропоновані ним документи, щодо передачі йому майна із Немирівської філії «Зернопродукт МХП», яку представляв директор ОСОБА_2, він підписав.

Згідно тексту акту від 02 вересня 2013 року прийманя-передачі майна пайового фонду реорганізавоного КСП ім. Шевченка вбачається, що Немирівська філія ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі директора ОСОБА_2 передали йому майно на виконання рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2013 року на суму 68401 грн. та вказувався перелік всього майна.

Майно перелічене в акті приймання-передачі від 02 вересня 2013 року він фактично не отримав, окрім будівлі свинарника-відгодівельника. Вказані обставини підтверджуються свідками, робітниками Філії, які працювали на той час, тобто у вересні 2013 року. Він намагався отримати належне йому майно, неодноразово звертався до директора Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2, але він уникав спілкування з ним.

У січні 2014 року він зрозумів, що його майнові права порушені директором Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 та потребують захисту.

25 січня 2014 року він звернувся до Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області із заявою про скоєння відносно нього директором Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 злочину. За його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 25 січня 2014 року.

ОСОБА_2 будучи директором Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП», мав владно-розпорядчі функції, дав розпорядження виділити йому, належне за майновим паєм майно, яке перебувало у користуванні філії підприємства, але майно з території філії підприємства за його розпорядженням вивезли та він розпорядився ним на власний розсуд. Незаконними діями ОСОБА_2 йому була завдана майнова шкода, яка складається із ринкової вартості втраченого майна, яке він не отримав.

Розмір майнової шкоди визначений висновками товарознавчих експертиз, які були проведені в межах кримінального провадження. Вартість трактору Т-150 Г, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 складає 44846 грн., вартість комбайну марки СК-5, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 складає 29955 грн., автомобіля НОМЕР_3, 1987 року випуску, складає 79327 грн., всього на суму 154128 грн.

На цей час він не отримав від відповідача відшкодування за не передане та вже втрачене належне йому майно, яке використовувало у своїй господарській діяльності Немирівська філія ПрАТ «Зернопродукт МХП».

Діями робітника юридичної особи, а саме директора Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» йому завдана шкода, яка складається із ринкової вартості майна, яке знаходилося у використанні відповідача, яке він не отримав, внаслідок дій робітника юридичної особи ОСОБА_2

ОСОБА_5 працював на посаді директора Немирівської філії ТОВ «Зернопродукт» відповідно до наказу від 01 листопада 2004 року за № 9. Те, що ОСОБА_2 займав вказану посаду підтверджується довідкою перейменованим ТОВ «Зернопродукт» у ПрАТ «Зернопродукт МХП», де вказується, що ОСОБА_2 з 01 квітня 2013 року був переведений в штатний розпис Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» та звільнений з посади 22 січня 2014 року.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму 154128 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди майну позивача та судовий збір в сумі 1541 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначив, що при ухваленні рішення суд не вірно застосував до вказаних правовідносин ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, тобто відповідачем в даній позовній заяві повинна бути юридична особа, а не директор філії. Відповідачем у подібних правовідносинах виступає субєкт відповідальності, а безпосередній завдавач шкоди працівник залучається до участі у справі в якості третьої особи. У подальшому юридична або фізична особа роботодавець можуть звернутись з регресним позовом про притягнення винного працівника до майнової відповідальності за нормами трудового законодавства, як зазначено в Пленумі ВСУ №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками».

Вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки були взяті до уваги неналежні докази, а саме висновок НДЕКАЦ при УМВС України у Вінницькій області, оскільки транспортні засоби, які були обєктом дослідження не були тотожними з тим, що належать позивачу.

Зазначає, що позивач отримав майно, що підтверджується його підписами в акті приймання-передачі пайового фонду від 02 вересня 2013 року та в накладних №923 926, 927, 928 від 02 вересня 2013 року.

Крім того, позивач в судовому засіданні неодноразово заявляв, що йому відомо, де знаходиться належний йому транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ЗИЛ» тобто він є у наявності, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди.

Також, судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності, так як позивачу стало відомо про порушення його права в вересні 2013 року.

Просить суд скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року не відповідає вищевказаним нормам закону.

В ході розгляду справи встановлено наступне:

Відповідно до копії наказу № 9 від 01 листопада 2004 року ОСОБА_2 призначено на посаду директора Немирівської філії ТОВ «Зернопродукт» з правом першого підпису фінансових та господарських документів, договорів інших правочинів, що стосуються діяльності філії, та іншими повноваженнями, встановленими положенням про Немирівську філію та вказаними в довіреності, яка подається від імені ТОВ «Зернопродукт» ( а. с. 14 ).

Згідно копії договору оренди від 28 грудня 2004 року майно спілки співвласників майнових паїв ім. Шевченка знаходилося в оренді у Немирівської філії ЗАТ «Зернопродукт МХП», договір підписаний директором Немирівської філії ЗАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 та головою комітету Спілки ОСОБА_4 ( а. с. 9 ).

Рішенням Немирівського районного суду від 30 липня 2013 року ОСОБА_3 виділено майновий пай в натурі на 68401 грн. згідно Свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП Серії ВІ Х1V № 204 від 25 липня 2011 року, ВІ Х1V № 207 від 04 серпня 2011 року, ВІ Х1V № 217 від 03 жовтня 2012 року, ВІ Х1V № 218 від 03 жовтня 2012 року з пайового фонду КСП ім. Шевченка реорганізованого в СТОВ ім. Шевченка с. Мухівці, Немирівського району, Вінницької області ( а. с. 6 ).

Актом приймання-передачі пайового фонду реорганізованого КСП ім. Шевченка від 02 вересня 2013 року с. Мухівці гр. ОСОБА_3 було проведено передачу, згідно рішення Немирівського районного суду від 30 липня 2017 року, майна пайового фонду, що знаходиться в користуванні Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП», а саме: свинарник-відгодівельник, Комбайн «Нива», Трактор Т-150Г, автомобіль ЗІЛ ММЗ, жатка ЖБР, транспортер ТСН-160, вози, столи, стула, електроплитка, насос, всього видано на суму 68401 грн. ( а. с. 8 ), що також підтверджується копіями накладних № № 923, 926, 927, 928 від 02.09.2013 року ( а. с. 9, 10 ).

Рішенням Немирівського районного суду від 30 жовтня 2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на свинарник - відгодівельник загальною площею 1956 кв.м залишковою вартістю 54867,20 гривень по вул. Леніна, 41, в с. Мухівці Немирівського району Вінницької області, комбайн марки "Нива" залишковою вартістю 5071,19 гривень, трактор марки "Т-150 Г" залишковою вартістю 2700,22 гривень, автомобіль марки "ЗІЛ ММЗ" залишковою вартістю 3060,14 гривень виділених в структурі майнового паю в натурі на загальну суму 65698,75 гривень з пайового фонду КСП ім. Шевченка реорганізованого в СТОВ ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району Вінницької області. Зобовязано Немирівський ВРЕВ ДАІ України у Вінницькій області зняти з реєстрації автомобіль марки "ЗІЛ ММЗ" з СТОВ ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району Вінницької області та зареєструвати на ОСОБА_3 Зобовязати ІДТН Немирівського району у Вінницькій області зняти з реєстрації господарську техніку комбайн марки "Нива", трактор марки "Т-150 Г" з СТОВ ім. Шевченка с. Мухівці Немирівського району Вінницької області та зареєструвати на ОСОБА_3 ( а. с. 7).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не отримано, а ОСОБА_2 не передано (окрім будівлі свинарника відгодівельника) майно, яке зазначено в акті приймання-передачі майна та накладних внутрігосподарського призначення, щодо передачі ПрАТ «Зернопродукт МХП» майна позивачу за рішенням суду, а тому, у звязку з незаконними діями ОСОБА_2, позивачу була завдана майнова шкода, яка складається із ринкової вартості втраченого майна, яке він не отримав, загальна сума ринкової вартості майна згідно товарознавчих експертиз складає 154128 грн.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальне правило ст. 1166 ЦК України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Аналіз вищевказаного дає можливість дійти до висновку про те, що умовою застосування правил для відшкодування шкоди є визначення позивачем суб'єкта відшкодування шкоди, тобто особи, яка завдала їй шкоди. Позивач повинен довести факти неправомірності поведінки такої особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вину завдавача шкоди.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, вказано, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги цивільного законодавства уваги не звернув, в порушення вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України відповідно до якої обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, при вирішенні справи про відшкодування заподіяної шкоди, встановив протилежні за своє суттю обставини, ніж ті , що були встановлені рішенням Немирівського районного суду від 30 жовтня 2013 року, а саме те, що ОСОБА_3 розпайоване майно з Немирівської філії «Зернопродукт МХТ» не отримав, хоча рішенням Немирівського районного суду від 30 жовтня 2013 року було встановлено, що майно він отримав ще до постановлення рішення у справі, що підтверджується актом приймання передачі від 2 вересня 2013 року та внутрігосподарськими накладними, при цьому дійшовши висновку, що саме неотриманням майна ОСОБА_3 заподіяна шкода. Зазначені обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Так вирішуючи позовні вимоги колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до рішення Немирівського районного суду від 30 липня 2013 року ОСОБА_3 було виділено у натурі майновий пай на суму 68401 грн.

Відповідно до акту приймання передачі майна пайового фонду реорганізованого КСП ім. Шевченка від 02 вересня 2013 року ОСОБА_3 передано свинарник-відгодівельник, комбайн «Нива», трактор Т-150, жатку ЖБР, транспортер ТСН-160, вози, столи, стілець, електроплиту, насос.

Крім того, отримання зазначених товарів підтверджено внутрігосподарськими накладними, в яких ОСОБА_3 поставив підпис в графі отримано.

Відповідно до рішення Немирівського районного суду від 30 жовтня 2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на отримане за актом прийому передачі від 2 вересня 2013 року майно. При цьому, в рішенні суду встановлено, що зазначене майно отримано ОСОБА_6 з Немирівської філії ПРАТ «Зернопродукт МХП» ще до постановлення рішення у справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості звернення позивача з позовними вимогами у справах про відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди завданої їхнім працівником, безпосередньо до особи яка заподіяла шкоду, оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги до винної особи, тому не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи .

Однак, позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, в рішенні суду встановив, що ОСОБА_3 розпойоване майно не отримав по вині В.О. директора Немирівської філії ПРАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2, який розпорядився вивезти його з території підприємства та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, при цьому вказавши, що в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що він техніку ОСОБА_3 не передав, а реалізував її іншим особам, таким чином забравши кошти за борги. Однак, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 дав інші пояснення, а саме, про те, що Немирівська філія ПРАТ «Зернопродукт МХП» техніку ОСОБА_3 передало, що підтверджується актом приймання передачі.

Таким чином, доводи позивача про те, що ним не отримано розпайоване майно є безпідставними, оскільки факт отримання майна підтверджуються рішенням Немирівського районного суду від 30 жовтня 2013 року, актом приймання передачі від 02 вересня 2013 року та внутрігосподарськими накладними, які підписані ОСОБА_3 та копії яких долучені до матеріалів справи. Доказів, які б свідчили про те, що майно знищено чи пошкоджено суду не надано. Разом з тим, із пояснень ОСОБА_3 свідчить про те, що йому відомо де знаходиться частина майна, а саме автомобіль ЗІЛ, що вказує на те, що можливість повернення належного йому майна на день розгляду справи не втрачена, а тому колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки в разі відмови у задоволенні позовних вимог строки позовної давності не застосовуються.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_7

Судді /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.