ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь, додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3, а саме: 1580,37 грн. витрат на придбання ліків, 1392,50 витрат на медичне обстеження, 300,00 грн. витрат на оплату навчання в студії народного танцю «Унавушка», 975,00 грн. витрат на оплату навчання в студії народного танцю «Калиновий віночок» та 1171,50 грн. витрат за харчування в дитячому дошкільному закладі.

Свій позов мотивує тим, що 02 лютого 2011 року у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3. З жовтня 2011 року вони з відповідачем проживають окремо. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області з відповідача було стягнуто аліменти, однак станом на 01.09.2017 рік відповідач має заборгованість на загальну суму 36482,86 гривень. Позивач зазначає, що за період з 08.10.2015 року по 08.07.2017 рік їх донька хворіла у звязку з чим вона зверталася допомогою до лікаря, який призначав лікування. Усі ліки, які необхідні були для одужання доньки, вона купувала за рецептами лікаря. Загальна сума яку вона витратила на лікування доньки складає 3160,74 грн..Окрім того, доньці необхідно було пройти медичне обстеження, загальна сума якого складає 2785,00 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що з 01.09.2015 року по 30.11.2015 рік донька навчалася в студії народного танцю «Унавушка», а з 01.09.2016 року по 30.04.2017 рік, донька навчалася в студії народного танці «Калиновий віночок», а сума яку вона витратила на оплату навчання доньки складає 600,00 грн. та 1950,00 грн.. Також, позивач зазначає, що донька відвідує дитячий дошкільний заклад № 11 «Дзвіночок», за харчування якого вона сплатила за період з листопада 2015 року по травень 2017 рік 2343 грн.. Таким чином, позивач вважає за необхідне розподілити витрачені нею кошти порівну та стягнути з відповідача їх в судовому порядку. Тому, звернулася до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що донька постійно хворіє, а тому вона багато коштів витрачає на її лікування. Окрім того, донька відвідує гуртки, які рекомендували лікарі, їздить на змагання. Батько участі у вихованні доньки не приймає, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що за рішенням суду він сплачує аліменти на утримання доньки. У звязку із своїм матеріальним становищем, він не має достатньо коштів, аби погасити заборгованість по аліментах. Зазначив, що донька дійсно часто хворіє, а тому, не заперечує проти того, щоб кошти, які дійсно були понесені позивачем для лікування доньки, були розділені порівну. В частині стягнення коштів, сплачених на харчування, заперечував, зазначив вказані кошти не є додатковими, позивач отримує аліменти, які і розраховані для того, щоб забезпечити доньку харчуванням та одягом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серія I-ОК № 279627 від 22 серпня 2014 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с.11).

29 вересня 2012 року, на підставі рішення суду, Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2/1027/1600/12, з якого вбачається, що з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2012 р. і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.18 Постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, суд може стягнути додаткові витрати з платника аліментів.

За змістом ст.185 СК України додатковими витратами законодавець визначає витрати, які понесені у звичному житті на дитину, які викликані виключними обставинами, до них відносяться витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначає, що їх спільна з відповідачем донька, з дитинства постійно хворіє, на її обстеження та лікування витрачається багато коштів, вважає, що батько не лише зобовязаний утримувати свою доньку, а й приймати участь у додаткових витратах.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих позивачем документів вбачається, що малолітня ОСОБА_3 12.07.2017 року направлялася на проведення дослідження на наявність алергенів та антитіл до антигенів гельмінтів, що підтверджується направленнями лікаря, Рахунком № 1185024 від 12 липня 2017 року, на суму 1315 грн. та Рахунком № 1185039 від 13 липня 2017 року, на суму 1470 грн., виданими ТОВ «Укрполіпак» ЦЛАДНІПРОЛАБ» (а.с. 31, 32).

Окрім того, до матеріалів справи позивач надала суду копії рецептів лікаря терапевта, за якими вона купувала ліки та відповідно квитанції на їх придбання за період з 08.10.2015 року по 08.07.2017 рік. Загальна сума за квитанціями складає - 3160,74 грн.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог, надала для огляду суду, оригінал медичної картки з історії розвитку дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

При огляді вищевказаної картки було встановлено, що позивач зверталася до лікаря в період з 08.10.2015 року по 08.07.2017 рік лише 9 разів. З них, за оглядом перед проведенням щеплення - 27.10.2015 р.; 12.11.2015 р.; 05.02.2016 р.; 10.02.2016 р., за медичною допомогою малолітньої доньки - 25.04.2016 року; 30.04.2016 р., 04.05.2016 р., 19.06.2017 р.. та 14.07.2017р. для обовязкового проходження з донькою профілактичного огляду лікарів.

Як вбачається, з медичної картки, малолітній ОСОБА_3 з 25.04.2016 р. по 04.05.2016 р. для лікування було призначено лазолван, інгаліпт, новірин, дані ліки були придбані позивачем за рецептом, що підтверджується копією рецепта та чеками на їх придбання від 24.04.2016 року № S00004076 - Лазолван, Інгаліпт Спрей на суму 87.03 грн. та від 02.05.2016 року № 100962 - Новірін таблетки на суму 104,62 грн. (а.с. 27)

Також позивачем було придбано Ревіт, чек від 16.07.2016 року, № 107571 на суму 9.66 грн. та Зентел, Аскорбінова кислота, чек від 27.07.2016 року № 108483 на суму 50,00 грн..

Окрім того, малолітня ОСОБА_3 у вказаному періоді, а саме 19.06.2017 року була оглянута лікарем кардіологом. За результатами огляду було призначено лікування, відповідно до якого їй було назначено - Аспаркам, Рибоксин, Кардонат, Натуріно, що підтверджується записом в медичній картці, копією рецепта та чеком з аптеки про придбання від 19.06.2017 року № 105; на суму 191,76 грн. та чек від 24.06.2017 року № 149 на суму 16.12 грн.. (а.с. 30, 57-58).

Так судом було встановлено, що загальна сума, яка була витрачена позивачем на придбання ліків, для малолітньої доньки, в період з 08.10.2015 року по 08.07.2017 рік склала 459,19 гривень.

Між тим, інші копії чеків з аптеки на придбання ліків, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що саме для лікування малолітньої доньки вони були придбані, посилання позивача на виписані лікарем рецепти на їх придбання, не знайшли свого підтвердження, так як, з оглянутої медичної картки з історії розвитку дитини, ОСОБА_3, не вбачається що вона хворіла у вказаному періоді та відповідно їй призначалось лікування вказаними ліками.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів на обстеження та лікування малолітньої ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню. В силу статті 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених останньою додаткових витрат, а саме: за обстеження доньки - в сумі 1392,50 грн., на придбання ліків за період з 08.10.2015 року по 08.07.2017 рік - 229,60 грн..

Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено жодної обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України.

Аналіз правової природи додаткових витрат на утримання дитини проведеного Верховним Судом України у своїй Постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15), вбачається, що виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, твердження позивачки щодо необхідності стягнення на її користь додаткових витрат, які вона понесла на оплату навчання в студіях народного танцю «Унавушка» та «Калиновий віночок», не можуть бути належними доказами в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки позивачем не надано суду доказів необхідності в розвитку доньки та доказів наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Окрім того, позовну вимогу позивачки про стягнення з відповідача витрат понесених нею за харчування доньки в дитячому дошкільному закладі, не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, оскільки такі витрати не є додатковими, вони відносяться до поточних витрат, участь у яких повністю покривається аліментними платежами відповідача.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню частина витрат, які позивач понесла в загальній сумі - 1622 грн. 10 коп..

Окрім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 180, 185 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, додаткові витрати та утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3, 02 лютого 2011 року, у розмірі 1622 (одна тисяча шістсот двадцять дві) гривні 10 (десять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ