Справа № 500/5574/17
Провадження № 2-з/500/130/17
УХВАЛА

13 грудня 2017 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи № 500/5574/17 за позовом

ОСОБА_1

до

Ізмаїльської міської ради Одеської області,

ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3

про

визнання договору купівлі-продажу недійсним та припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову та просить накласти арешт на нежитлове вбудоване приміщення №18 кабінет, яке розташоване на першому поверсі в прибудові до будівлі гуртожитку по вул. Клушина 3 загальною площею 13,1 кв.м. та зареєстрване за ОСОБА_2 з посилання на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору купівлі-продажу комунального майна шляхом продажу на конкурсі від 05 липня 2011 року, об'єктом якого є 3/500 частини нежитлового вбудованого приміщення №18 загальною площею 13,1 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в прибудові до будівлі гуртожитку по вул. Клушина 3 загальною площею 13,1 кв.м. та зареєстроване за ОСОБА_2.

Роз'ясненнями п. 4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що ррозглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином накладення арешту на майно до набрання судовим рішенням законної сили визнається обгрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 153 ч.9,10 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

У забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили накласти арешт на нежитлове вбудоване приміщення №18 кабінет, яке розташоване на першому поверсі в прибудові до будівлі гуртожитку по вул. Клушина 3 м. Ізмаїла Одеської області загальною площею 13,1 кв.м. та зареєстрване за ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4