АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/796/17 Номер провадження 22-ц/786/2794/17Головуючий у 1-й інстанції Новак Д. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 10 червня 2001 року Диканським відділом РАГС районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 26.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює слюсарем в ВАТ "Полтавагаз" Диканський район газопостачання, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для кожної дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів визначено розпочати з 11 вересня 2017 року і продовжувати до досягнення кожною дитиною віку 18 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього в дохід держави судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення у згаданій частині змінити та звільнити його від сплати судового збору, оскільки вважає його таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2, посилається на правову позицію, висловлену Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 04.10.2016 року по справі № П/811/2004/15 та вказує, що у відповідності до п. 13 ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судовий збір» учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах , повязаних з порушенням їхніх прав, до яких відносяться й справи про стягнення аліментів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки рішення суду переглядається в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави, у відповідності до ч. 3 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сторони разом не проживають більше року і відновлювати сімейні стосунки наміру не мають, то подальше проживання подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Також з урахуванням вимог сімейного законодавства вважав за доцільне призначити аліменти на користь позивачки у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку в місяць.

В цій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Разом з тим, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, судові витрати суд стягнув з відповідача.

Так, суд не вбачав підстав для звільнення його від сплати судового збору по справі по аліментних вимогах як учасника бойових дій, так як згідно ч.5 п. 13 ЗУ "Про судовий збір" учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору по справах про порушення їхніх прав, а справи про стягнення аліментів під вказану категорію не підпадають.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

За правилом ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено категорії осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій, Героїв України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Таким чином, він не звертався до суду з позовом, який пов'язаний з порушенням його права, а навпаки позивач ОСОБА_3 звернулася до нього, як до відповідача з позовом про стягнення аліментів, а тому норми п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку на ОСОБА_2 не розповсюджуються.

Крім того, у даному випадку спір між сторонами виник не з підстав порушеного права ОСОБА_2, а з підстав права позивача на стягнення аліментів на утримання спільних дітей, у зв'язку з чим захист прав апелянта, як учасника бойових дій, не передбачається.

Посилання апелянта на правову позицію, висловлену Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 04.10.2016 року по справі № П/811/2004/15 є безпідставними, оскільки в ній питання звільнення від сплати судового збору стосувалося саме позивача.

Таким чином, зробивши аналіз вказаних норм, колегія суддів вважає, що в даній справі відповідач не звільнений від сплати судового збору, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача судових витрат. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1