Cправа № 127/7397/17
Провадження № 2/127/3139/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: МарценюкА.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, його представника: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

представника третьої особи (Виконавчого комітету Вінницької міської ради та Вінницької міської ради): Олійника О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/7397/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, Виконавчого комітету Вінницької міської ради та Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якій просив:

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину садового будинку АДРЕСА_1, а саме: коридора - 3,72 кв.м, кімнати - 13,7 кв.м, кухні - 6-1 кв.м, літньої кухні - 17,0 кв.м, сходової клітини - 10 кв.м, комори - 7,8 кв.м;

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_2;

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_3;

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6, який на час смерті у шлюбі не перебував, оскільки з мамою позивача шлюб був розірваний 23 січня 2003 року, а батьки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли. На момент смерті ОСОБА_6 заповіту не укладав. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з ? частини садового будинку АДРЕСА_1, а також ? частина земельної ділянки АДРЕСА_2, площею 0,0404 га та ? частина земельної ділянки АДРЕСА_3, площею 0,0417 га за тією ж адресою.

Як зазначає позивач, друга частина вищевказаного майна на правах власності знаходиться у володінні матері позивача ОСОБА_3, як спільна часткова власність з покійним спадкодавцем.

Позивачем у встановлений законом строк подано до Другої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину садового будинку та земельних ділянок, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на його частки у майні.

На думку позивача правовстановлюючими документами, що підтверджують право власності померлого на земельні ділянки та садовий будинок є державні акти на право приватної власності на землю від 05 травня 1998 року та рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року та від 16 квітня 2008 року, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

В ході розгляду справи, ухвалою суду від 18 липня 2017 року, за клопотанням позивача, замінено неналежного відповідача у справі - Вінницьку міську раду, на належного - ОСОБА_5. (а.с. 98, 99)

Цією ж ухвалою, залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3

Крім того, ухвалою суду від 14 вересня 2017 року залучено до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Вінницької міської ради та Вінницьку міську раду. (а.с. 105, 106)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак в судовому засіданні 14.09.2017р. відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає, про що подала заяву, якою також просила подальший розгляд справи проводити без її участі. (а.с. 109)

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити пояснивши, що вона являється матір'ю позивача. З батьком позивача ОСОБА_6 вона перебувала у шлюбі, який розірвано 23 січня 2003 року. Під час перебування у шлюбі зі ОСОБА_6 подружжям було самочинно побудовано садовий будинок АДРЕСА_1, який введений в експлуатацію не був та правовстановлюючих документів на нього також не було. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовною заявою про поділ земельних ділянок та садового будинку. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.04.2008р. визнано за ОСОБА_3 право власності на ? самочинно збудованого будинку на земельній ділянці АДРЕСА_3, однак питання про визнання права власності на частку ОСОБА_6, останнім не ставилося та судом не вирішувалося. Крім того, ОСОБА_6 постійно хворів та не зміг отримати правовстановлюючі документи на свою частину будинку, оскільки помер. Таким чином, на думку третьої особи, оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_6 за законом, у нього є всі підстави отримати у спадщину ? частини земельних ділянок та садового будинку.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради та Вінницької міської ради Олійник О.Л. в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_6 не був власником майна, на яке позивач просить визнати право власності в порядку спадкування, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи на садовий будинок, надавши юридичну оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 05 травня 1998 року ОСОБА_6 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0417 га, розташована на території Агрономічної сільської ради, яка надана ОСОБА_6 на підставі рішення 20 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 30.01.1998р. (а.с. 14)

Крім того, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 травня 1998 року ОСОБА_9 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0404 га, розташована на території Агрономічної сільської ради, яка надана ОСОБА_9 на підставі рішення 20 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 30.01.1998р. (а.с. 15)

Рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.02.1998р. вирішено дати згоду на купівлю-продаж незавершеного будівництвом садового будинку, процент готовності 8%, із земельною ділянкою, площею 0,0394 га, що розташовані в садовому товаристві «Ромашка» на території Агрономічної сільської ради, ОСОБА_9.

Цим же рішенням закріплено земельну ділянку, площею 0,0394 га, в садовому товаристві «Ромашка» на території Агрономічної сільської ради за ОСОБА_6. (а.с. 16)

15 травня 1998 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., відповідно до пункту 1 якого, ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_6 купив земельну ділянку розміром 0,0404 га, що знаходиться у віданні Агрономічної сільської ради народних депутатів. (а.с. 17)

Крім того, 15 травня 1998 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу садового будинку незакінченого будівництвом, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., відповідно до пункту 1 якого, ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_6 купив незакінчений будівництвом садовий будинок готовністю 8%, який знаходиться на Пироговському масиві в садовому товаристві «Ромашка» і розташований на присадибній земельній ділянці (а.с. 18)

Як пояснили в судовому засіданні позивач та третя особа ОСОБА_3 вищезазначений незакінчений будівництвом садовий будинок готовністю 8% в подальшому було знесено та відповідно на даний час не існує.

Крім того позивач та третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні також пояснили, що ОСОБА_3 зі ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який розірвано 23 січня 2003 року. Під час перебування у шлюбі подружжям на земельній ділянці площею 0,0417 га АДРЕСА_3 було самочинно побудовано садовий будинок, правовстановлюючі документи на який були відсутні.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовною заявою про поділ майна подружжя.

Справа неодноразово розглядалася судами та за наслідками розгляду справи судом прийнято наступні рішення.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року, у вказаній частині, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 листопада 2007 року. (а.с. 29, 30,221, 222)

Зокрема, визнаючи за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_2 суд виходив з того, що вказана земельна ділянка придбана ОСОБА_6 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_3, а тому є їх спільною власністю.

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 квітня 2008 року у цій же справі, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося та набуло законної сили:

- визнано за ОСОБА_3 право власності на ? самочинно збудованого будинку на земельній ділянці АДРЕСА_3;

- припинено право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку АДРЕСА_3 на підставі державного акту, виданого йому Агрономічною сільською радою 05.05.1998р., зареєстрованого за №1183, та визнано дану земельну ділянку спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_6;

- визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_3 (а.с. 28, 227)

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.08.2013р. №1735 дачному будинку гр. ОСОБА_3, розташованому на земельній ділянці площею 0,0417 га, кадастровий номер НОМЕР_4 присвоєно адресу - АДРЕСА_1. (а.с. 134)

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно індексний номер 99302416 від 04.10.2017р., сформованої судом, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить ? частка земельної ділянки площею 0,0417 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.04.2008р.у справі №2-798/08. (а.с. 123, 124)

Поряд з цим, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно індексний номер 99302961 від 04.10.2017р., сформованої судом, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить ? частка земельної ділянки площею 0,0404 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.07.2007р. (а.с. 125, 126)

В той же час, як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 10233924 від 03.10.2013р., сформованого реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка дачного будинку, площею 64,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.04.2008р.у справі №2-798/08. (а.с. 219)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 03.04.2015р., у зв'язку з чим відкрилася спадщина до майна померлого. (а.с. 8)

09 липня 2015 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №202/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 (а.с. 60)

Відповідно до заповіту складеного 13 листопада 2006 року та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курбатовою С.П., ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому квартиру АДРЕСА_4 заповів синові ОСОБА_1. (а.с. 69)

Крім того, відповідно до заповіту складеного 29 квітня 2003 року та посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель номер АДРЕСА_5, заповів племінниці ОСОБА_5. (а.с. 69 - на звороті)

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори звернулися: племінниця померлого - ОСОБА_5 та син померлого - ОСОБА_1. (а.с. 60, 61)

02 грудня 2016 року Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-2448, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., є ОСОБА_5.

Зі змісту вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 7/18 частки житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_5. (а.с. 81 - на звороті)

З матеріалів справи також вбачається, що постановою Державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори від 10.02.2017р. №183/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. його батька ОСОБА_6, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючий документ на вказану частку житлового будинку. (а.с. 26)

Крім того, постановою Державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори від 10.02.2017р. №184/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки земельних ділянок площею 0,0417 га та 0,0404 га, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. його батька ОСОБА_6, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на вказані частки земельних ділянок. (а.с. 27)

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що у відповідності до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами визначеними у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено судом, майно, що є предметом позовних вимог, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,0417 га та 0,0404 га, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, не охоплені заповітами померлого, про які зазначено вище, а тому спадкування цього майна відбувається за законом.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За приписами частини першої та другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною другою статті 1220, частиною першою статті 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини - шість місяців з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом та зазначено вище, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 відкрилася спадщина до належного йому майна.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК)

Як встановлено судом, ОСОБА_1 являється сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_7 від 10.12.1976р. (а.с. 11)

З копії спадкової справи №202/2015 заведеної Другою вінницькою державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 вбачається, що позивач ОСОБА_1, являється єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті батька.

Як уже зазначалося, за правилами визначеними у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 05 травня 1998 року ОСОБА_6 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0417 га, розташована на території Агрономічної сільської ради, яка надана ОСОБА_6 на підставі рішення 20 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 30.01.1998р.

Поряд з цим, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 квітня 2008 року припинено право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку АДРЕСА_3 на підставі державного акту, виданого йому Агрономічною сільською радою 05.05.1998р., зареєстрованого за №1183, та визнано дану земельну ділянку спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а також визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_3

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 15 травня 1998 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., ОСОБА_6. придбано земельну ділянку розміром 0,0404 га, що знаходиться у віданні Агрономічної сільської ради народних депутатів.

В той же час, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 липня 2007 року визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_2, оскільки вказана земельна ділянка придбана ОСОБА_6 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_3, а тому є їх спільною власністю.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки вищенаведеними судовими рішеннями встановлено що наведені земельні ділянки площею 0,0404 та 0,0417 га є спільною сумісною власністю померлого ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку кожної з земельних ділянок, слідує висновок, що померлому ОСОБА_6 на час смерті на праві власності належала:

- ? частина земельної ділянки АДРЕСА_2;

- ? частина земельної ділянки АДРЕСА_3.

В подальшому вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери НОМЕР_5 та НОМЕР_4.

Отже, позовні вимоги, в частині визнання права власності на вищевказані частини земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на ? частину садового будинку АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Як уже зазначалося вище, в судовому засіданні позивач та третя особа ОСОБА_3 пояснили, що у 1990 році, під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_6, було самочинно побудовано садовий будинок АДРЕСА_1, який введений в експлуатацію не був та правовстановлюючих документів на нього також не було отримано.

Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 роз'яснив судам, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктами 6, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка була чинною на час будівництва оспорюваного будинку, а саме 1990р., підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Однак, ні акту державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію, ні будь-якого іншого документу зазначеного у переліку, щодо належності ОСОБА_6 оспорюваного будинку позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять жодного правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності померлого ОСОБА_6 на садовий будинок АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що спадкодавець не набув права власності на оспорюваний садовий будинок, а відтак і спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування не цей будинок.

Посилання позивача та його представника на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 квітня 2008 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на ? самочинно збудованого будинку на земельній ділянці АДРЕСА_3 судом до уваги не приймається, оскільки вказаним судовим рішенням за померлим право власності на садовий будинок не визнавалося. Крім того, вказаним рішенням суду жодних обставин щодо спорудження будинку, вжиття заходів спрямованих на отримання правовстановлюючих документів тощо, не встановлено.

Натомість, висновок судової експертизи, звіт про технічний стан будинку, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи не свідчать про набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно.

Що стосується визнання позовних вимог ОСОБА_5 слід зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить закону, а тому визнання позову судом не приймається.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За правилами частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом на частини земельних ділянок та про відсутність підстав для визнання права власності на частину садового будинку.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Однак, враховуючи характер спірних правовідносин судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 174, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_2, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, площею 0,0404 га (кадастровий номер НОМЕР_5), розташовану по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_3, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, площею 0,0417 га (кадастровий номер НОМЕР_4), розташовану по АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину садового будинку АДРЕСА_1, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: