АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6271/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1767/К/1/17 суддя Рунчева О.В.
Категорія - 34 (І) Доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення суми страхового відшкодування, захист прав споживачів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - ОСОБА_3,

позивач - ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») про стягнення суми страхового відшкодування, захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2015 року о 15:10 год. в с. Проліски Бориспільського району Київської області по вул. Броварській водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, н.з. АА 4614 НМ, під час виїзду з другорядної дороги зі стоянки, будучи неуважним, не надав переваги в русі автомобілю DAF XF95.430, н.з. АЕ9291ЕО, що є його приватною власністю, під керуванням ОСОБА_6, який рухався по головній дорозі, скоїв з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а отже йому, як власнику автомобіля DAF XF95.430 н.з. АЕ 9291 ЕО, завдані матеріальні збитки.

23.11.2015 року ОСОБА_6 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант», яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, винного у вчиненні ДТП, письмове повідомлення про страховий випадок.

З метою збереження автомобіля у тому ж стані, в якому він знаходився після ДТП, його автомобіль перебував на стоянці у м. Нікополі за адресою вул. Жигулівська, 2/1 у період часу із 23.11.2015 року до 03.12.2015 року. Після того, як йому було повідомлено представником ТДВ СК «Альфа-Гарант», що експерт не прибуде для огляду автомобіля, 04.12.2015 року він звернувся до субєкта оціночної діяльності ПП ОСОБА_7 для визначення суми матеріального збитку, завданого йому пошкодженням автомобіля DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО, за висновком якого сума матеріального збитку склала 17449,00 грн.

27.01.2016 року він звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування та витрат з оплати послуг експерта.

Однак, 19.04.2016 року від відповідача ним було отримано поштового листа з повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що він відмовився надавати на огляд транспортний засіб DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Вважаючи таку відмову відповідача незаконною, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 17689,00 грн., які складаються з 16939,00 грн. суми страхового відшкодування та 750,00 грн. оплати послуг експерта з визначення вартості завданих збитків.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення суми страхового відшкодування, захист прав споживачів задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 16939 грн. 00 коп.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1301 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не надав оцінку доводам відповідача та наданим доказам в обґрунтування відмови позивача від проведення огляду транспортного засобу, що унеможливило визначити розмір спричиненої шкоди, зокрема листу ТОВ «Експертум-Аве» та надісланої ТДВ СК «Альфа-Гарант» на адресу позивача телеграми № 103015 від 15.12.2015 року з проханням надати транспортний засіб для огляду. Оскільки позивачем неодноразово було проігноровано повідомлення відповідача про надання для огляду транспортного засобу, чим порушено ст.ст. 33.1-1, 33.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач вважає, що він, у відповідності до п. 37.1.3 ч.1 ст. 37 цього Закону правомірно відмовив ОСОБА_2Б у виплаті страхового відшкодування. Крім того, вказав, що позивачем в порушення п. 5.2 ОСОБА_7 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, не було запрошено відповідача на огляд транспортного засобу та проведено експертизу до закінчення 10 робочих днів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, позивача ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_4, які, кожний окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО, 2004 року випуску, № шасі XLRTE47XS0E658349, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК № 088224, виданого Нікопольським ВРЕР ОСОБА_9 України в Дніпропетровській області від 28.10.2011 року (а.с. 8).

21.11.2015 року о 15:10 год. в с. Проліски Бориспільського району Київської області по вул. Броварській водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, н.з. АА4614НМ, під час виїзду з другорядної дороги зі стоянки, будучи неуважним, не надав переваги в русі автомобілю DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО під керуванням ОСОБА_6, який рухався по головній дорозі, скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушив п. 2.3 б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

18.12.2015 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 21.11.2015 року, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

23.11.2015 року ОСОБА_6 звернувся з письмовим повідомленням про страховий випадок до ТДВ СК «Альфа-Гарант», яким за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0633563 від 29.12.2014 року, застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 (а.с. 69-70).

Всисновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста ОСОБА_7 № 261 від 08.12.205 року визначено суму матеріального збитку, завданого власникові автомобіля DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО станом на 08.12.2015 року, в розмірі 17449,00 грн. (а.с. 14-18).

27.01.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування (а.с. 11).

11.04.2016 року відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що позивач відмовився надавати на огляд транспортний засіб DAF XF95.430 н.з. АЕ9291ЕО, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (а.с. 12-13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з неправомірності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування та не виконання ним свого обовязку щодо направлення свого представника на місце настання страхового випадку та/або пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При цьому, ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пункт 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних» у разі настання страхового випадку покладає на страховика у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, обовязок відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2015 року з вини водія ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0633563 від 29.12.2014 року, стався страховий випадок дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно шкоду майну позивача ОСОБА_2 в результаті пошкодження належного йому на праві приватної власності транспортного засобу DAF XF95.430 н.з. АЕ 9291 ЕО (а.с. 68).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, на виконання вимог ст. 214 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що правовідносини сторін виникли у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і регулюються положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У відповідності до вимог п. 37.1.3 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 листопада 2015 року ОСОБА_6, який здійснював керування пошкодженим в результаті ДТП автомобілем DAF XF95.430 н.з. АЕ 9291 ЕО, від імені позивача ОСОБА_2 було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 21.11.2015 року (а.с. 69-70).

Кім того, для отримання страхового відшкодування, позивач 27.01.2016 року звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування разом з пакетом документів та висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 261 від 08.12.2015 року (а.с. 11).

При цьому, позивачем ОСОБА_2 було належним чином виконано свій обовязок щодо збереження пошкодженого автомобіля у такому стані, в якому він знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже з викладеного вбачається, що позивачем ОСОБА_2, як власником транспортного засобу, якому було завдано матеріальної шкоди внаслідок ДТП були виконанні всі вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування.

Разом з тим, відповідачем 11.04.2016 року було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з незабезпеченням ОСОБА_2 можливості провести огляд пошкодженого майна та не наданням його для огляду (а.с. 74-75).

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження того, що страховик призначав огляд пошкодженого транспортного засобу на конкретний день та час, прибув за місцем знаходженням цього майна й не зміг його оглянути.

В порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано таких доказів відповідачем ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, а також причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, що є беззаперечною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобовязаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі матеріального збитку, визначеного висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 261 від 08.12.2015 року за вирахуванням франшизи в розмірі 510 грн., що складає 16939,00 грн.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції оцінки його доводам та наданим доказам в обґрунтування відмови позивача від проведення огляду транспортного засобу колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом, відповідно до ст. 212 ЦПК України, надано правову оцінку всім доводам відповідача та наданим ним доказам, результати якої відображені в ухваленому судом рішенні й судом першої інстанції обґрунтовано наголошено на тому, що направлення позивачу телеграми від 15.12.2015 року з проханням надати автомобіль для огляду здійснено поза межами строку 10 робочих днів, початок якого рахується з дня після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, протягом якого його уповноважений представник страховика повинен прибути за місцезнаходження такого пошкодженого майна для його огляду, й який для відповідача сплив 04 грудня 2015 року.

При цьому, лист ТОВ «Експертум-Аве», на який посилається відповідач, в підтвердження ухилення позивача від проведення огляду, не містить жодної інформації щодо дати та місця призначення такого огляду, а також того, що представник ТОВ «Експертум-Аве», як уповноважений представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», прибув для здійснення такого огляду й не має можливості його провести.

У звязку з цим, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення позивачем ОСОБА_2 ст.ст. 33.1-1, 33.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» й правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Не впливають на правильність висновків суду першої інстанції й доводи відповідача про не повідомлення та не запорошення відповідача на огляд транспортного засобу оскільки такий обовязок Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на потерпілу особу не покладається.

Висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 261 від 08.12.2015 року спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача про проведення дослідження до закінчення 10 робочих днів, з якого вбачається, що дослідження проведено 08 грудня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 04.12.2015 року, тобто після спливу 10 робочих днів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що на момент проведення вказаного дослідження пошкоджений транспортний засіб не був відремонтованим позивачем й сума матеріального збитку визначалася за фактом його пошкодження, при цьому як до проведення дослідження, так і після його проведення відповідачем не було вжито жодних дій з огляду пошкодженого автомобіля та визначення суми страхового відшкодування.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» -відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: