У Х В А Л А

1 грудня 2017 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів та нарахування відсотків за договором банківського вкладу,

встановила:

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 липня 2015 року позов задоволено. Визнано перевід депозиту за договором від 30 грудня 2014 року та рахунок на вимогу недійсним. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») на користь ОСОБА_1 грошові кошти згідно з договором строкового банківського владу (депозиту) в сумі 40 тис. грн., відсотки за цим договором, індекс інфляції та три відсотки річних в сумі 18 тис. 664 грн 77 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року заочне рішення районного суду в частині визнання недійсним переводу депозиту за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 30 грудня 2014 року на рахунок до вимоги, стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 проценти за цим договором, індексу інфляції та три відсотки річних в сумі 18 тис. 664 грн 17 коп. скасовано. В задоволенні позову про визнання недійсним переводу депозиту за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 30 грудня 2014 року на рахунок до вимоги відмовлено, стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» проценти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 30 грудня 2014 року в сумі 2 коп. інфляційні витрати в сумі 13 тис. 160 грн та три проценти річних в сумі 499 грн 73 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

7 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року, з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 625, 1061 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду України від 29 травня 2013 року (справа № 6-39цс13), 28 січня 2015 року (справа № 6-247цс14), в яких, на думку заявника, по іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Заява по формі й змісту відповідає вимогам статей 357-359 ЦПК України.

Згідно зі статтею 360 ЦПК України є необхідність перевірки обґрунтованості викладених у заяві доводів. З огляду на наведене є підстави для відкриття провадження та витребування справи.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, суддя Верховного Суду України,

ухвалила:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів та нарахування відсотків за договором банківського вкладу за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року.

Витребувати з Комінтернівського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів та нарахування відсотків за договором банківського вкладу.

Направити копію ухвали Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України В.М. Сімоненко