Справа № 164/1558/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р.В.
Провадження № 22-ц/773/814/17 Категорія: 36 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Русинчука М.М., Стрільчука В.А.,

з участю:

секретаря - Вергуна Т.С.

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного підприємства «Колківське лісове господарство» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Маневицького районного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року Державне підприємство «Колківське лісове господарство» (далі - ДП «Колківське ЛГ») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 14.05.2012 року ОСОБА_2 прийнято на посаду майстра лісу Рудниківського лісництва ДП «Колківське ЛГ» відповідно до поданої ним заяви (а.с.3).

15 травня 2012 року між ОСОБА_2 та директором ДП «Колківське ЛГ» було укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.6).

Будучи службовою особою, обіймаючи посаду, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій в установі, що входить до складу державної лісової охорони, та будучи наділеним відповідними повноваженнями по здійсненню охорони лісу, ОСОБА_2 вчинив службову недбалість, оскільки протягом періоду з 01 квітня по 08 квітня 2016 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати службові обов'язки належним чином, у порушення вимог посадової інструкції, Лісового Кодексу України, Положення про державну лісову охорону, не вжив заходів щодо забезпечення охорони лісу від незаконних рубок на належній йому території 42 кварталу дільниці №7 Рудниківського лісництва ДП «Колківське лісове господарство» щодо попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, протоколу про порушення лісового законодавства не склав, факту самовільних рубок деревини не задокументував, допустивши тим самим вчинення незаконної самовільної порубки дерев у ввіреній йому під охорону території лісу упродовж вказаного періоду часу.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх посадових обов'язків позивачу ДП «Колківське ЛГ» заподіяно майнову шкоду на загальну суму 8726,23 грн., яку просило стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду, завдану під час виконання ним трудових обов'язків, у розмірі 8726,23 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не з'ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що позивачем не доведено належним чином заподіяння ним підприємству матеріальних збитків, а на підтвердження позовних вимог надано неправдиві документи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із факту доведеності заподіяної майнової шкоди внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків ОСОБА_2 на посаді майстра лісу ДП «Колківське лісове господарство», з яким укладено договір про його повну матеріальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 14.05.2012 року ОСОБА_2 відповідно до поданої ним заяви прийнято на посаду майстра лісу Рудниківського лісництва ДП «Колківське лісове господарство». (а.с.3).

15 травня 2012 року між ОСОБА_2 та директором ДП «Колківське ЛГ» було укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.6). В договорі вказано, що працівник, займаючи посаду майстер лісу чи виконуючий роботу, безпосередньо пов'язану із охороною і відпуском лісопродукції, приймає на себе повну матеріальну відповідальність забезпечення збереження доручених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей і у зв'язку з цим зобов'язується, зокрема вживати заходів до попередження збитків, своєчасно повідомляти адміністрацію про всі обставини, які заважають забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, а у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей і встановлення розміру збитків, заподіяних підприємству, і його повернення проводиться у відповідності з діючим законодавством.

Також встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків зі стягненням збитків, завданих підприємству такими діями (а.с.10-13).

08 квітня 2016 року ОСОБА_2 було звільнено із займаної ним посади на підставі п.3 ст.40 КЗПП України, а саме за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

08 квітня 2016 року ДП «Колківське лісове господарство» видало наказ №83/5 про передачу обходу (майстерської дільниці) №7 і наявної лісопродукції.

В ході виконання передачі було виявлено нестачу матеріальних цінностей, серед яких 17,852 м. куб. техсировини березової, 8,096 м. куб. дров паливних вільхи, 11,436 м. куб. дров паливних дуба, на загальну суму 8 726,23 грн., що додатково підтверджується інвентаризаційним описом деревини №1 станом на 08 квітня 2016 року, порівняльною відомістю результатів інвентаризації деревини станом на 08 квітня 2016 року, протоколом №1 інвентаризаційної комісії від 08 квітня 2016 року, бухгалтерською довідкою № 460 від 08 квітня 2016 року, а також актом приймання - передачі майстерської дільниці №7 від 22 березня 2016 року, актом приймання - передачі майстерської дільниці №7 від 29 березня 2016 року, актом приймання - передачі майстерської дільниці №7 від 08 квітня 2016 року. В даних документах засвідчено відмову відповідача від проставлення підпису, ознайомленням із даними документами та від надання пояснень про причини виникнення даної нестачі матеріальних цінностей.

Розмір заподіяної шкоди, відповідно до ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України та п. 13 «Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації» №4204-IX від 13.07.1976, у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей, визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди та, у даному випадку, шкоду визначено, виходячи із цін, затверджених по ДП «Колківський лісгосп» станом на 01 квітня 2016 року.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Як вбачається з посадової інструкції майстра лісу ДП «Колківське ЛГ», яку відповідач особисто підписав, засвідчуючи цим своє з нею ознайомлення, майстер лісу зобов'язаний здійснювати: охорону лісів та іншого ввіреного йому майна в закріпленому за ним майстерському обході, проводити державний контроль за станом, використанням , відтворенням, охороною і захистом лісу, що перебуває в користуванні підприємства, приймати і видавати лісопродукцію, вести роз'яснювальну роботу серед населення з питань збереження і збільшення лісових ресурсів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно з підпунктом «б» пункту 1 Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівник має повідомляти (до того ж - повідомляти своєчасно) адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, які загрожують забезпеченню цілості доручених працівникові матеріальних цінностей. Своєчасне повідомлення про це може бути підставою для повного звільнення працівника від матеріальної відповідальності (з мотивів відсутності вини), а неповідомлення може стати підставою для притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, будучи зобов'язаним здійснювати охорону лісу від незаконних (самовільних) рубок та забезпечити збереження ввірених йому під охорону матеріальних цінностей, в період з 01 по 08 квітня 2016 року, маючи можливість для виконання своїх обов'язків, допустив неналежне їх здійснення та не проводив відповідну перевірку стану збереження лісу у кварталі №42 майстерської дільниці №7 Рудниківського лісництва, ввіреного йому, не проводив регулярні обходи лісових масивів, не виявляв порушників та фактів розкрадання матеріальних цінностей і не інформував керівництво чи правоохоронні органи про такі факти, тобто не здійснював належного державного контролю за додержанням лісового законодавства на ввіреній дільниці, внаслідок чого було виявлено нестачу на суму 8726,23 грн., що спричинило шкоду лісовому господарству.

За змістом абз.1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із положеннями ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивачем ДП «Колківське ЛГ» надано до суду належні та допустимі докази, які в своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують несумлінне ставлення майстра лісу ОСОБА_2 до виконання ним своїх посадових обов'язків, а тому внаслідок такого недбальства було виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 8726,33 грн, яким спричинено шкоду лісовому господарству.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що акт передачі лісопродукції майстерської дільниці №7 та акт зворотної передачі відповідачу матеріальних цінностей позивачем сфальсифіковані, колегією суддів не береться до уваги, оскільки жоден з наданих актів відповідачем не оспорювався, а наведені в скарзі обставини в ході розгляду справи спростовані будь-якими належними та допустимими доказами не були. Зазначені відповідачем доводи не знайшли свого підтвердження відповідними доказами.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом наведено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Маневицького районного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді