Справа № 464/1239/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5508/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_10 про усунення перешкод,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_10, про усунення перешкод та зобов»язання не вчиняти дії, які порушують права, задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_7 у проведенні робіт з відновлення цілісності огорожі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов»язано відповідачів демонтувати хвіртку, встановлену в огорожі земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_6, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що будинковолодіння, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1, складалися з трьох частин, а саме: з ділянок, які приватизовані сторонами та спільної ділянки, якою користувалися позивачі і відповідачі, яку приватизували та взяли в оренду позивачі. Спільне користування цією ділянкою було зумовлено облаштованим під»їздом до будинків, зокрема спецтранспорту. На цій ділянці було облаштовано каналізаційний люк, прокладені інженерні комунікації, а також на ній розташована хвіртка, яка є єдиним виходом для відповідачів на АДРЕСА_1. Вказує, що перебування даної земельної ділянки у нашому спільному користуванні з 1954 року, підтверджується рішенням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №1349 від 1 жовтня 1954 року. Зазначає, що земельна ділянка надана позивачам у строкове платне користування для обслуговування житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, проте згідно чинного законодавства з користування відповідачів земельна ділянка не вилучалася, згоди на вилучення ними не було надано. Вважає, що ухвала Львівської міської ради №3021 від 21 грудня 2013 року в частині передачі у власність та оренду позивачам спірної земельної ділянки є незаконною та порушує право власності та процедуру вилучення. Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту порушеного права передбачено як нормами ЦК України (ч.2 цієї статті) так і спеціальними нормами, які передбачені ч.2 ст.152 ЗК України, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Встановлено, що між сторонами виник спір щодо права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Зокрема, в 2014 році Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області проводилось розслідування за повідомленнями та заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по факту неправомірних дій один відносно одного. Висновками ДІМ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 20 листопада 2014 року та 19 грудня 2014 року, розгляд звернень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинені, оскільки між вказаними особами існують цивільно-правові відносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка на АДРЕСА_1.

Згідно ухвали Львівської міської ради № 3021 від 26 грудня 2013 року «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» ОСОБА_4, ОСОБА_7, а також ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10 передано земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 1000 кв.м. - у власність, НОМЕР_2 площею 381 кв.м та НОМЕР_3 площею 111 кв.м. - в оренду строком на 10 та 5 років відповідно.

На підставі вказаної ухвали за позивачами було зареєстровано право власності на земельну ділянку, яка передана у спільну власність та укладено з Львівською міською радою відповідні договори оренди на земельну ділянку передану в оренду. Право оренди зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 18 серпня 2014 року, індексний номер 25696109; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20 листопада 2014 року, індексний номер 29766500.

Також у строкове платне користування їм передано земельну ділянку загальною площею 0,0111 га, яка знаходиться у м.Львові на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, у тому числі під прибудинковою територією, що підтверджено договором оренди землі від 31 жовтня 2014 року, укладеного між Львівською міською радою та ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_7, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21 листопада 2014 року, індексний номер 29827842.

При цьому, суміжними землекористувачами є ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_13, яким на праві власності належить одноквартирний будинок АДРЕСА_1 що підтверджено свідоцтвом про право власності від 22 вересня 2011 року №С-09181. Згідно з договору оренди землі від 27 серпня 2014 року останнім надано в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, загальною площею 0,0312 га, яка знаходиться за цією ж адресою для обслуговування житлового будинку.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 4 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_13 до ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_7, Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування договору оренди, встановлено, що згідно витягу з протоколу №76 узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 17 травня 2013 року комісія за зверненням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ухвалила погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до актів обстеження та показу меж земельної ділянки у АДРЕСА_1 від 17 лютого 2013 року по лінії Г-А (акт1) по лінії Б-В (акт 2); відтак, межу між земельними ділянками будинковолодінь № 19 та № 21 по вищезгаданій адресі було погоджено. Посилання позивачів - ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_13 на те, що ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_7 перешкоджають їм у користуванні хвірткою, якою вони користуються понад 40 років є необгрунтованим, з огляду на те, що у позивачів - ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_13 є можливість облаштування в'їзду на земельну ділянку безпосередньо з АДРЕСА_1 яким вони на даний час тимчасово користуються. У зв'язку із відсутністю підстав для визнання ухвали Львівської міської ради № 3021 від 26 грудня 2013 року, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування договору оренди землі від 31 жовтня 2014 року, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2015 року.

У відповідності до ст.61 ЦПК України обставина, що встановлено судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не підлягає доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Межа земельних ділянок між суміжними землекористувачами була погоджена, але позивачі позбавлені права на відновлення цілісності огорожі цієї земельної ділянки, оскільки згідно з акта ЛКП «Дністер» від 9 грудня 2014 року, при проведенні огляду меж земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, комісією виявлено влаштовану хвіртку з поштовою скринькою №19, через яку проходять мешканці будинку №19 по земельній ділянці, яка належить мешканцям будинку АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджена сторонами, які ствердили, що така хвіртка встановлена понад сорок років, тому використовується для проходу відповідачами, розташована на межі земельних ділянок сторін.

Відповідно до п.п.2.2. п.2 ухвали Львівської міської ради № 3021 від 26 грудня 2013 року землевласників та орендарів (позивачів) зобов'язано забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянок інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових.

Пунктом 26 договору оренди землі від 31 жовтня 2014 року, укладеного із позивачами на орендовану земельну ділянку, встановлені обмеження та інші права третіх осіб, згідно з висновку Управління архітектури про наявність містобудівельних обмежень та сервітути щодо користування земельною ділянкою від 26 червня 2013 року №2401-3 вих-887 та переліку обмежень у використанні земельної ділянки Відділу Держкомземагентства №40/01-14/4495-1 від 10 вересня 2013 року.

Хвіртка не належить до законодавчо визначених обмежень, про які вказується у договорі оренди землі від 31 жовтня 2014 року; в ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин правомірності наявності такої хвіртки. Самостійно демонтувати хвіртку відповідачі не бажають, а навпаки перешкоджають у відновленні цілісності огорожі позивачам; наявність такої перешкоди суттєво впливає на права позивачів щодо користування та розпорядження своїм майном, а відтак їх цивільні права підлягають захисту від порушень, у відповідності до ст.391 ЦК України.

Згідно акту комісії ЛКП «Дністер» біля будинку АДРЕСА_1 з правої сторони встановлена тимчасова металева сітка, а з лівої сторони вільна ділянка, де можливо встановити вихід з АДРЕСА_1. Також є можливість встановлення окремого входу (виїзду) з вулиці Врубеля, що в свою чергу стверджується наявними у справі фотоматеріалами.

На підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачів необхідно зобов'язати демонтувати хвіртку, встановлену в огорожі земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, та не чинити позивачам перешкоди у проведенні робіт з відновлення цілісності огорожі земельної ділянки.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді