Справа № 548/1422/17
Провадження № 2/548/700/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказав, що «17» вересня 2005 року між ним - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Красюк) М.В., 24.04.1984р.н. було укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №303 від «17» вересня 2005 року (свідоцтво про шлюб серія 1 -КЕ №006801).

«01» листопада 2006 року у сторін народився син - ОСОБА_1 Тімур

Валентинович, актовий запис №351 від «25» листопада 2006 року, який зареєстрований відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №351 від «25» листопада 2006 року ( свідоцтво про народження серія І-КЕ № 035636).

Тривалий час між сторонами були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків.

Спільне господарство сторонами разом не ведеться, відповідачка проживає окремо від позивача, з нею спільно разом проживає їхній малолітній син ОСОБА_3.

Відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливими.

На примирення позивач не згоден, тому вважає, що необхідно розірвати шлюб.

Шлюб позивач та відповідачка розривають вперше.

Малолітній син ОСОБА_3, після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю сторін залишається проживати з відповідачкою.

Суперечки про розподіл спільного майна немає.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з»явилися, але представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій прохав провести розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. В заяві прохала суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка " Кіященко".

Врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю на підставі слідуючого.

З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивача та відповідачки не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач ОСОБА_1 скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 15, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198, 222 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити повністю.

Шлюб між позивачем - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачкою - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Красюк) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №303 від «17» вересня 2005 року, - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: