Справа № 372/770/17 Головуючий у І інстанції Кравченкол М.В.
Провадження № 22-ц/780/4575/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 49 23.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сержанюка А.С., Сушко Л.П.,

та секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, на час навчання, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Мотивує позов тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, та від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею, та наразі син ОСОБА_4 навчається в НТУ України «Київський політехнічний інститут» на денній формі навчання, вартість одного року навчання складає 15 400 грн. Вказує, що вона не має змоги самостійно вирішувати усі побутові проблеми та оплачувати навчання сина.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає не повною мірою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки син ОСОБА_4 на момент ухвалення рішення не навчається, то підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 29 травня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також відповідачем було усиновлено сина позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, а також визнається сторонами.

Повнолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні, до 26 червня 2017 року навчався в НТУ України «Київський політехнічний інститут» на денній формі навчання за спеціальністю «Комп'ютерні системи та мережі», з 1 семестру 1 курсу по 8 семестр 4 курсу, з визначеною вартість одного року навчання 15400 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не було враховано вищевказаних вимог закону та дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що повнолітній ОСОБА_4 з моменту пред'явлення позову 16 березня 2017 року та до 26 червня 2017 року навчався на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зменшила позовні вимоги і просила стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., що, на думку колегії, відповідає вимогам розумності та справедливості, тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання сина на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 березня 2017 року і по 26 червня 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову через неповне з'ясування місцевим судом усіх обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права,

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 березня 2017 року і по 26 червня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: