Справа № 255/771/14-ц
Провадження № 2-в/242/44/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове заяву ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого провадження по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у звязку із її втратою. Відновлення втраченого провадження необхідно для вирішення питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання. Просить суд відновити втрачене провадження по вказаній справ.

Сторони в судове засідання не з,явились, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що втрачене провадження по цивільній справі 255/771/14-цпідлягає відновленню частково з наступних підстав.

Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10.02.2014 року позовні вимоги ПАТ «АК банк «Капітал» до ОСОБА_1 задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0052 від 05.07.2007 року в розмірі 13496,71 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 13740,31 грн.

Під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження судом з,ясовано, що цивільна справа №255/771/14-ц була втрачена, що підтверджується довідкою Селидівського міського суду від 17.07.2017 р., згідно з якою цивільну справу за позовною заявою ПАТ «АК банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до відомостей бази даних Ворошиловського районного суду м.Донецька, яка надана у користування Селидівському міському суду Донецької області, по справі №255/771/14-ц ухвалено заочне рішення 10.02.2014 року, яке набрало законної сили 21.02.2014 року.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України ЦПК України відновлення втраченого провадження повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст..403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Відповідно до ст..408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Таким чином, враховуючи, що цивільну справу №255/771/14-ц за заявою ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «АК банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не було передано. Відомостей щодо неможливості передачі матеріалів зазначеної справи з Ворошиловського районного суду м.Донецька Донецької області до Селидівського міського суду Донецької області не надходило, але заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10.02.2014 року було задоволено позовну заяву та вказане рішення набрало законної сили, суд приходить до висновку про необхідність відновити зміст вказаного заочного рішення по вищевказаній цивільній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 402-408 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі №255/771/14-ц за позовною заявою ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 іПавлівни про стягнення заборгованості.

Відновити заочне рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10.02.2014 року, наступного змісту:

Провадження№2/255/776/2014 Справа 255/771/14-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

10 лютого 2014 року Ворошиловський районний суд м. Донецька у складі: головуючого - судді Орєхова О.І. при секретарі - Ангеліній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Донецьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерно- комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно- комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0052.

Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 13 000 гривень зі строком користування з 05 липня 2007 року по 04 липня 2008 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 відсотків річних.

Згідно умов п.п. 3.4.1 кредитного договору позичальник був зобовязаний виконувати свої зобовязання з повернення кредиту частинами згідно встановленому графіку, який є невід»ємною частиною даного Договору.

05 липня 2007 року, виконуючи зобов»язання за умовами п.п. 4.3.2 кредитного договору, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 05.07.2007 року по 10.12.2013 року.

Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 3.4.1), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами складає у сумі584,94 гривень, заборгованість з повернення кредитних коштів складає 2 186,45 гривень.

У зв»язку з порушенням строків повернення кредиту відповідачу на підставі п. 4.1 кредитного договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення була нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, сума якої складає 1 019,74 гривень.

У зв»язку з порушенням строків сплати процентів за користування кредитом відповідачу на підставі п. 4.1 кредитного договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення була нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, сума якої складає 1 205,59 гривень.

У зв»язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору останньому на підставі п. 4.2 кредитного договору нарахований штраф у розмірі 50% від суми отриманого кредиту, сума якого складає 7 500 гривень

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість у розмірі 13 496,71 гривень та судові витрати у сумі 243,60 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить поштове повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого, не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0052.

Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 13 000 гривень зі строком користування з 05 липня 2007 року по 04 липня 2008 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 відсотків річних.

Згідно умов п.п. 3.4.1 кредитного договору позичальник був зобовязаний виконувати свої зобовязання з повернення кредиту частинами згідно встановленому графіку, який є невід»ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 4.1 Договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми отриманого кредиту.

Встановлено, що 05 липня 2007 року, виконуючи зобов»язання за умовами кредитного договору, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 05.07.2007 року по 10.12.2013 року.

Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 3.4.1 ), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість з повернення кредитних коштів складає у сумі 2186,45 гривень;заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 2 584,94 гривень; пеня за порушення строків повернення кредиту у сумі 1 019,74 гривень; пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1 205,59 гривень; штраф за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 6 500 гривень, а всього заборгованість відповідача перед Банком складає 13 496,71 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З договору споживчого кредиту № 0052 від 05.07.2007 року вбачається, що вказаний договір підписаний обома сторонами.

Отже, вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. А отже, розмір процентів та комісії за користування кредитом, а також розмір інших штрафних санкцій до боржника є істотними умовами договору.

Також підписання договору свідчить про те, що відповідачу всі умови даного

Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Позичальник зобовязаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими

ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були

передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша

фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит)

позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник

зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов»язання за договором пронадання споживчого кредиту, порушила його умови, у зв»язку з чим утворилася

заборгованість, тому виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити

позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк

«Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за

договором споживчого кредиту № 0052 від 05.07.2007 року та стягнути з відповідача

ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість у розмірі 13гривень.

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користьпозивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 610, 611, 629, 1048,

1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. З, 5, 10, 15, 30, 60, 62, 88, 202, 209, 212-

215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний

банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача публічного

акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість за

договором про надання споживчого кредиту № 0052 від 05.07.2007 року у розмірі 13 496,71 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, а всього

13 740,31 гривень (тринадцять тисяч сімсот сорок гривень тридцять одна копійка ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду

Донецької області через даний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою

заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку,

встановленому цим Кодексом.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька О.І. Орєхов»

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя