Справа № 296/2118/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

судді - Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 2002 році між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак шлюб було розірвано у 2005 році. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_3.

Позивач також зазначила, що батько дитини з 2004 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини не бере, протягом тривалого часу ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим станом на 01.10.2016 року заборгованість по аліментах становить 15159,31 грн. крім того відповідач неодноразово відмовлявся надати письмовий дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, чим порушує права та свободи вільного волевиявлення та пересування, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. ОСОБА_2 зазначив, що вважає себе батьком дитини, любить її, сплачує аліменти та бажає спілкуватись з нею, однак дитина не бажає з ним зустрічатись, на думку відповідача, під тиском матері. Пояснив, що до органу опіки та піклування для визначення часу спілкування з дитиною не звертався, оскільки не знав про таку можливість.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позов підтримав, вказав про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Дитина сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні пояснила, що свого батька останній раз бачила, коли їй було 4-5 років, він не телефонував, не дарував їй подарунки, не піклувався, матеріальної допомоги не надавав. ОСОБА_3 також зазначила, що в них з мамою інша сім'я, батько для неї чужий, мама та відчим відносяться до неї добре, а відчим замінив рідного батька. Вона розуміє, що вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав її батька та не заперечує проти цього.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дитини, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст.12 "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 - Розділ ІІІ сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно п.16 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, актовий запис № 8 (а.с. 5).

За час перебування у шлюбі сторони мають дитину: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Відповідно до довідки КП «Гарне місто» Овруцької міської ради № 2238 від 13.03.2017 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з нею проживає: мати - ОСОБА_4, та діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували намагання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки, піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини підготовку до самостійного життя, забезпечувати дитину матеріально.

Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 529 від 07.06.2017 року, з якого вбачається, що упродовж тривалого часу ОСОБА_2 участі у вихованні своєї дочки не бере, матеріальної , будь-якої іншої допомоги не надає, за місцем постійного проживання дитини не відвідує, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, відповідно до довідки-розрахунку Корольовського відділу ДВС м. Житомира від 18.10.2016 року № 28/9859, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини складає 15159 грн., у зв'язку з чим, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні відповідач заперечив щодо даного висновку, та зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час засідання.

У зв'язку з чим, виконавчим комітетом Житомирської міської ради, як органом опіки та піклування було переглянуто рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.06.2017 року № 529 «Про затвердження висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2» та листом № 21/7017 від 17.11.2017 року суд повідомлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради були присутні: ОСОБА_2, ОСОБА_1, неповнолітня дитина ОСОБА_3, які надали свої пояснення, відповідно до яких встановлено, що є всі підстави, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 109).

Факт ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини також підтверджується довідкою відділу освіти Овруцької райдержадміністрації Житомирської області «Навчально-виховний комплекс «Овруцька гімназія Андрія Малишка-загальноосвітня школа І ступеня Овруцького району Житомирської області» № 28 від 09.03.2017 року , відповідно до якої вихованням дитини займається лише мама, а батько не бере участі у вихованні дитини (а.с. 11).

Відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Управління державної виконавчої служби від 21.10.2016 року та довідки- розрахунку Корольовського ВДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 28/9859 від 18.10.2016 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 15159,31 грн. (а.с. 12, 13).

На підтвердження сплати аліментів відповідачем подано до суду квитанції про перерахунок суми аліментів позивачу, однак з наданих копій квитанцій вбачається, що більшість коштів ОСОБА_2 була перерахована після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, хоча заборгованість відповідача зі сплати аліментів існує з 11.11.2012 року (відповідно до довідки-розрахунку № 28/9859 від 18.10.2016 року).

Твердження відповідача, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та налаштовує дочку проти батька не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. ОСОБА_2 не звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення для нього годин спілкування з дитиною. Інших доказів, які б підтверджували існування перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачем не надано, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 640,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч