У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

Закропивного О.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Перший Український МіжнароднийБанк», третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_5, про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український МіжнароднийБанк» (далі - ПАТ «ПУМБ») про захист прав споживача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 2 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачеві строк протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплати судового збору.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку, подавши 4 жовтня 2016 року апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху й надано ОСОБА_3 строк для усунення недоліків скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 275 грн 60 коп.

Вказану ухвалу позивач отримав 10 листопада 2016 року, проте недоліки апеляційної скарги не усунув, оригінал квитанції про сплату судового збору суду не надав.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 4 жовтня 2016 року оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року, якою визнано неподаною та повернуто його позовну заяву.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху й надано ОСОБА_3 строк для усунення недоліків скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 275 грн 60 коп.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків скарги та клопотання про звільнення від сплати судового збору, в яких зазначив, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору в розмірі 275 грн 60 коп.

Постановляючи вказану ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що доводи позивача про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки в ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 1 вересня 2015 року) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, у якому виключено положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів, тому пільги у ОСОБА_3 щодо сплати судового збору відсутні.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не усунув недоліків апеляційної скарги у строк, визначений в ухвалі апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги, а саме не сплатив судовий збір.

Проте вказана ухвала постановлена апеляційним судом у порушення вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року ОСОБА_3 не було сплачено судовий збір. У подальшому як на підставу звільнення від сплати судового збору він послався на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вказавши, що і позовні вимоги обґрунтовувались цим законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року

№ 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

При цьому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходить із того, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 6 вересня

2017 року № 6-185цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК Українивисновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковим для суду. Проте суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, враховує те, що Закон України «Про судовий збір»зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», безпосередньо не зазначає споживачів як осіб, які звільнені від сплати судового збору (ст. 5 Закону).

Проте системний і комплексний аналіз зазначеного вище Закону України і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому у вказаній нормі (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При цьому за основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22). Разом з тим порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України).

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору та визнаючи неподаною і повертаючи з цих підстав апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, тому висновок апеляційного суду щодо повернення апеляційної скарги ОСОБА_3

з підстав несплати судового збору є помилковим.

Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду в силу

п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не може вважатися законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова

Судді: М.К. Гримич

О.В.Закропивний

Ю.Г.Іваненко

Т.О.Писана