АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5386/17 Головуючий суддя І інстанції Сиротников Р. Є.
Провадження № 22-ц/790/6617/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С.,

Колтунової А.І., за участю секретаря - Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного 15 травня 2013 року договору б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договір складається із Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Взяті на себе зобов'язання банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредитні ресурси. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 33 306 грн. 92 коп. та судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, вказує, що суд не роз'яснив позивачу обов'язок надати відомості про номер кредитної картки, рух коштів по кредитній картці та не попередив про правові наслідки неподання таких відомостей. Відповідач факт укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, відсутність заборгованості не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав недоведеним факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів за ним, розміру заборгованості, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову.

Проте погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у достатній мірі не сприяв повному з*ясуванню обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2013 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Зазначені обставини не заперечує відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» за якою обраховується заборгованість відповідач отримав 26.07.2014 року (а.с 90)

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що зазначену платіжну карту ОСОБА_2 отримав в межах дії договору укладеного шляхом підписання анкети-заяви від 15 травня 2013 року, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не передбачають підписання окремого договору для отримання кожної платіжної карти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Із розрахунків позивача (а.с. 5-6), крім іншого вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Згідно п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18 червня 2003 року № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного ) (п. 5.1 цього Положення).

Факт отримання кредитних коштів та розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений виписками по особовим рахункам в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 травня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Встановивши, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконав, судова колегія дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 виниклої у зв'язку з цим заборгованості у загальному розмірі 31 244 грн., яка складається з наступного: 13587 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом, 5274 грн. 06 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12382 грн. 95 коп. - пеня.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 562 грн. 23 коп. штраф (процентна складова), відсутні.

За таких обставин, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню.

Посилання апелянта на те, що заборгованість за кредитним договором виникла внаслідок шахрайський дій третіх осіб судовою колегією не приймаються виходячи з наступного.

В судовому засідання відповідача пояснив, що 18 січня 2016 року невідома особа зателефонувала йому, представилась працівником Банку, попросила зайти в "Приват24" і повідомити якусь інформацію, яку він вже не пам'ятає та нажати на якісь кнопки, які також не пам'ятає. В телефонному режимі він виконав вимоги осіб, що телефонували. Після чого з його рахунку були здійснені перекази грошей. Оскільки, він самостійно не давав розпорядження на переказ грошей, то і обов'язку сплачувати заборгованість за кредитним договором у нього не має.

Аналогічні пояснення відповідач давав в ході його допиту в Московському ГУ Національної поліції в Харківській області (а.с. 74).

Згідно п. 1.1.1.28. Умов та правил надання банківських послуг (надалі- Умови) Дистанційне обслуговування - комплекс інформаційних послуг за рахунками клієнта і здійснення операцій за рахунком на підставі дистанційних, розпоряджень клієнта - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом за допомогою Інтернету.

Пунктом 1.1.1.96. Умов визначено, що Система Internet Banking Приват24 - система дистанційного обслуговування клієнтів, офіційний канал зв'язку (обміну інформацією) між Банком та клієнтом.

Тобто, логін та пароль в Системі Internet Banking Приват24 встановлює та змінює клієнт самостійно. Баз введення логіну та паролю (авторизації) здійснення операції за рахунком є неможливим.

Відповідно до п. 1.1.1.39. Умов Ідентифікація клієнта в Приват24 - підтвердження повноважень клієнта на доступ у систему шляхом введення імені користувача і пароля. П.1.1.1.41. Умов визначає, що Ім'я користувача (логін) - унікальна послідовність символів, використовувана для ідентифікації клієнта в Приват24. Ім'я користувача використовується багаторазово і може бути змінено клієнтом самостійно необмежену кількість разів. П 1.1.1.71. встановлює, що Пароль - унікальна послідовність із символів і цифр, використовувана для ідентифікації клієнта в Приват24.

Сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов'язків відповідно до законодавства України та умов Публічного договору, Договору (П. 1.1.5.1. Умов).

Згідно п. 1.1.5.5. Умов Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS - повідомленні PIN - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів (П. 1.1.5.5. Умов).

Відповідно до п. 1.1.5.13. Умов Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

В той же час п. 1.1.5.14. встановлено, що Клієнт відповідає за усі операції в певному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

П. 1.1.5.29. регламентує, що Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Враховуючи вищевикладене, відповідальність за транзакції, які відбулися 18 січня 2017 року покладається на відповідача, внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов зберігання конфіденційної інформації.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 324 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року - скасувати та ухвали нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 березня 2013 року у сумі 31 244 грн. (тридцять одна тисяча двісті сорок чотири) 69 коп. витрати по сплаті судового збору у сумі 3151 грн. 68 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова