Справа № 646/4063/15-ц
№ провадження 2/646/23/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Шелест І.М., за участю секретарів: Агаркової Ю.В., Волошко К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.03.2015 звернувся до суду з позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2, яку в подальшому уточнив, в обґрунтування позову зазначив, що 21.07.2015 р., приблизно о 17:00 год. 15 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем Peugeot Partner (державний номер НОМЕР_1) по проспекту Московському, 46 не вибрав безпечну швидкість, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд на припаркований автомобіль Seat Leon (державний номер НОМЕР_2), чим заподіяв майнову шкоду та допустив порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 р. винним в дорожньо-транспортній пригоді визнаний водій ОСОБА_2 Автомобіль Seat Leon (державний номер НОМЕР_2) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.09.2013 зареєстрований на ОСОБА_3 Проте на момент дорожньо-транспортної пригоди керування зазначеним автомобілем здійснював позивач ОСОБА_1 Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Тому позивач вважає, що він має законні підстави на предявлення вимоги про відшкодування шкоди завданої відповідачем.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ПАТ «НАСК Оранта». Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 193 від 05.03.2015 року розмір завданої відповідачем ОСОБА_2 майнової шкоди складає 104 588, 34 грн., крім того позивачем були понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 885, 60 грн., а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на думку позивача, ПАТ НАСК «Оранта» повинна виплатити позивачу 50 612,32 грн. (майнова шкода відповідно до висновку експертного дослідження та вартість автотоварознавчого дослідження та 3% річних). Відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити суму боргу - 56 609, 30 грн. (майнова шкода відповідно до висновку експертного дослідження та вартість автотоварознавчого дослідження та 3% річних).

Крім того, третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_3 також звернувся до суду з позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2, яку в подальшому уточнив, з аналогічним його обґрунтуванням і просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на його користь 50 612, 32 грн. та з відповідача ОСОБА_2 56 609, 30 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року, яка внесена до журналу судового засідання, до участі у справі залучено ОСОБА_3 як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Сього числа позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що уточнений позов підтримує в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання також не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, з висновком авто товарознавчої експертизи № 10700/756 від 21.03.2017 згоден.

Представник відповідача НАСК «Оранта», надав письмові заперечення на позов ОСОБА_1, в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з НАСК «Оранта» суми 50 612,32 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_1 до НАСК «Оранта» з відповідною заявою про страхове відшкодування не звертався, а тому з урахуванням вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик не має перед позивачем зобовязань щодо виплати на його користь страхового відшкодування за спричинення збитку автомобілем ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2.

Представник відповідача НАСК «Оранта» ОСОБА_5 у судовому засіданні 18.08.2015, надав письмові заперечення на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає позов безпідставним, необґрунтованим, а тому незаконним в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_3 коштів у розмірі 56 609, 30 грн. В обґрунтування заперечень зазначив, що 05 травня 2014 року між ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1414027, відповідно до умов якого застраховано належний ОСОБА_2 автомобіль «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. 21 липня 2014 року сталася автопригода за участю автомобіля «Peugeot Partner» під керуванням відповідача ОСОБА_2, в результаті якої було пошкоджено та завдано збитки його власнику автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_3, який 27.08.2014 року звернувся до НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. Страховиком під час проведення перевірки наданих документів щодо обставин пошкодження транспортного засобу страхувальника було призначено у експертній компанії «Укравтоекспертиза» транспортно-трасологічне дослідження щодо заявленої події з наданням відповідного висновку. Згідно висновку № 1122-14-ТТ від 30.11.2014 року встановлено, що з технічної точки зору, пояснення заявників про механізм утворення всього обєму пошкоджень автомобіля ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, як наслідок контакту з автомобілем Пежо Партнер, державний номер НОМЕР_1, та наступному ударі в бордюр в заявленому місці виключається, що свідчить про підміну та спотворення загальної картини, а також механізму та часу утворення всіх заявлених ушкоджень, та відповідно про технічну неспроможність заявленої версії в цілому. За заявленою подією було прийнято страховиком рішення (лист від 11.12.2014) про відмову у виплаті страхового відшкодування, страховий акт не складався і нарахування 3 % річних є необґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 надав суду заперечення від 19.05.2015, в яких він зазначив, що у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що сталося зіткнення з припаркованим автомобілем, а потім зазначає, що він керував транспортним засобом, до того ж ОСОБА_1 зявився на місці пригоди вже після того як прибули співробітники ДАІ. Власником автомобіля ОСОБА_4 є ОСОБА_3, проте у матеріалах справи не має посилання на наявність довіреності. Тому, просив залишити позов без розгляду, оскільки позов подано до суду неналежним позивачем.

Крім того, у запереченнях від 28.09.2015 ОСОБА_6 вказує, що відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством..», що в разі відсутності доказів про розмір вартості автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП, тому просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний уточнений позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову - ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Судом встановлено що, 21.07.2014 р., приблизно о 17:15 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Московському, 46 не вибрав безпечну швидкість, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_3, чим заподіяв майнову шкоду.

Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 р. винним в дорожньо-транспортній пригоді визнаний водій ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.09.2013 автомобіль НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_3 (а.с.9).

Цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_2 було застраховано у НАСК «Оранта», поліс АІ/1414027 від 06.05.2014 (а.с. 118).

Вказані обставини дорожньо-транспортної пригоди зафіксовані органами ДАЇ в ХМУ ГУМ ВС України в Харківській області, про що видана відповідна довідка та повідомлено НАСК «Оранта» (а.с. 69).

Заяву про настання страхового випадку з усіма необхідними документами до відповідача НАСК «Оранта» було подано ОСОБА_3 27.08.2014 (а.с. 118-125).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» та вимог п. З ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідач НАСК «Оранта» керуючись пунктом 37.1.3. статті 37 Закону України від 01.07.2004, № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно до висновку ЕК Укравтоекспертиза» 1122-14-ТТ від 30.11.2014, НАСК «Оранта» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкодження автомобіля НОМЕР_4 у звязку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 21.07.2014.

Однак така відмова страховика не відповідає вимогам п. 5 ст. 26 Закону України «Про страхування» та умовам договору добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн.

У зв'язку з чим із ВАТ НАСК «Оранта» підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 50 000, 00 (105 473, 94-55 473,94= 50 000,00).

Доводи заперечень відповідача ВАТ НАСК «Оранта» про те, що згідно висновку компанії «Укравтоекспертиза» № 1122-14-ТТ від 30.11.2014 р. про те, що з технічної точки зору, пояснення заявників про механізм утворення всього обєму пошкоджень автомобіля ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, як наслідок контакту з автомобілем Пежо Партнер, державний номер НОМЕР_1, та наступному ударі в бордюр в заявленому місці виключається, що свідчить про підміну та спотворення загальної картини, а також механізму та часу утворення всіх заявлених ушкоджень, та відповідно про технічну неспроможність заявленої версії в цілому, суд вважає безпідставними.

Зазначений висновок відповідно до вимог ч.6 ст. 145 ЦПК України не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.

До вказаного висновку спеціаліста суд відноситься критично, оскільки він зроблений тільки на підставі огляду декількох наданих світлин транспортного засобу та вибіркових ксерокопій документів, наданих страховою компанією, без огляду самого автомобілю.

Відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України зазначений висновок спеціаліста не може бути належним доказом того, що характер пошкоджень застрахованого автомобіля не відповідає причинам та обставинам заявленої події, оскільки його результати не узгоджуються з даними ДАЇ в ХМУ ГУМ ВС України в Харківській області при огляді місця ДТП та висновками, що містяться в постанові Червонозаводського районного суду м. Харкова про накладення адміністративного стягнення за ст.. 124 КУпАП від 13.08.2014.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів "ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, у межах якої останній зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування щодо умов договору.

Відповідно до висновку експерта № 193 від 05.03.2015 майнова шкода, спричинена власнику автомобіля НОМЕР_5 при дорожньо-транспортній пригоді 21.07.2017 у цінах на момент проведення дослідження, складає 104 588, 34 грн. (а.с. 18-21).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майнову шкоду заподіяно власникові автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_3, який передав право керування вказаним автомобілем позивачу ОСОБА_1, але із заявою про виплату страхового відшкодування до ВАТ НАСК «Оранта» у строки передбачені законодавством звернувся власник автомобіля ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на отримання відшкодування майнової шкоди, яка виникла через пошкодження автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що сталося 21.07.2014 року.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 у справі було призначено авто товарознавчу експертизу. На підставі висновків судової авто товарознавчої експертизи № 10700/756 від 21.03.2017 було встановлено, що з економічної точки зору ремонт автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди доцільний. Вартість автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди становить 83 202, 38 грн.

Судом при оцінці доказів у справі береться до уваги саме "висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 193 від 05.03.2015» про визначення вартості відновлювального ремонту внаслідок пошкодження", оскільки він є повним і обєктивним доказом з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

З врахуванням даних висновку судової автотоварознавчої експертизи від 05.03.2015 року № 193, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на користь третьої особи ОСОБА_7 страхового відшкодування, розмір якого становить 50 000 грн. 00 коп.

Щодо вимог про стягнення з ПАТ НАСК «ОРАНТА» 3% річних у сумі 612, 32 гривень та з ОСОБА_2 у сумі 1135, 36 гривень, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Враховуючи, що положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини, які виникають в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підстави для стягнення з НАСК "Оранта" та ОСОБА_2 суми страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відсутні.

Статтею 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд вважає правильним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь 3-ї особи, що заявила самостійні вимоги ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі (105 473, 94 50 000,00) 54 588,34 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 885,60., а загалом суму 56 040, 07 грн.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме стягує на користь 3-ї особи з ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1072,23 грн. у відсотковому відношенні до задоволених вимог.

Таким чином всього до стягнення на користь ОСОБА_3 підлягають судові витрати: з ВАТ НАСК «Оранта» на суму 506 грн. 10 коп.(47,2% - від суми сплаченого судового збору); до ОСОБА_2 на суму 566 грн. 13 коп. (52,8% - від суми сплаченого судового збору).

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1, то в даній частині суд відмовляє останньому в їх задоволенні, оскільки позов предявлено самим власником транспортного засобу, та подвійне стягнення страхового відшкодування не передбачено діючим законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. 990, 992, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_3 (ідн. НОМЕР_6) суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та судовий збір в сумі 506,10грн., що загалом становить 50 506 (пятдесят тисяч пятсот шість гривень) 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідн. НОМЕР_7) на користь ОСОБА_3 (ідн. НОМЕР_6) різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 54 588,34 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 885,60. та судовий збір в сумі 566,13 грн., а загалом суму 56 040 (пятдесят шість тисяч сорок гривень) 07 копійки.

В іншій частині позову третьої особи ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Шелест