Справа № 558/489/17
номер провадження 2/558/163/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

05 грудня 2017 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Ковальській Л.С., з участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 в якій просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики (розпискою) від 29 вересня 2014 року в розмірі 37169,57 гривень.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 вказує про те, що 29 вересня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачеві ОСОБА_4 300 доларів США. При фактичному одержанні вказаної суми коштів позичальником було власноручно написано розписку в якій зазначалося про те, що повернути позику позичальник (відповідач) зобовязується до 29 листопада 2014 року та сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 10% місячних. Однак, відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання не виконав, не повернув позику та не сплатив відсотки за користування позикою.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь борг за договором позики (розпискою) від 29 вересня 2014 року, що на час написання позовної заяви (26 вересня 2017 року) за офіційним курсом Національного банку України (далі по тексту НБУ) становить 7894,98 гривень, 10% місячних, що становить 28421,93 гривень, 3% річних з простроченої суми в розмірі 852,66 гривень та моральну шкоду, що заподіяна не виконанням відповідачем ОСОБА_4 зобовязань за договором позики (розпискою) в розмірі 5000,00 гривень.

Крім того, в позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві, просить позов задовільнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання 5 грудня 2017 року повторно не з'явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 18, 19, 25, 26, 32, 33). Причини неявки відповідач не повідомив, а тому, за наявною згоди представника позивача, суд ухвалює рішення у заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Суд розглядає справу в межах позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Ч. 2 ст. 1046 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із розписки (а.с. 9) відповідач ОСОБА_4 29 вересня 2014 року отримав від позивача ОСОБА_5 300 (Триста) доларів США, які зобовязувався повернути до 29 листопада 2014 року та сплатити 10% місячних за користування позикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_4 позику (грошові кошти) позивачеві ОСОБА_2 не повернув.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 грошових коштів за договором позики (за розпискою) від 29 вересня 2014 року в розмірі 300 доларів США, що на час подання до суду позивачем позовної заяви (26 вересня 2017 року, як вказано позивачем у позовній заяві) за офіційним курсом НБУ складає 7894,98 гривень (300 доларів США х 26,3166 гривень (офіційний курс НБУ станом на 26 вересня 2017 року) = 7894,98 гривень).

При цьому, суд вважає за можливе задовільнити позов позивача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з розрахунку за курсом НБУ, що був встановлений на час звернення позивача до суду (26 вересня 2017 року), а не на час ухвалення рішення, оскільки таке стягнення не може вважатися несправедливим для будь-якої із сторін. Відповідач не надавав до суду заперечень щодо такого стягнення, а представник позивача в судовому засіданні не збільшував позовних вимог та наполягав на їх задоволенні за розрахунком, проведеним позивачем, станом на 26 вересня 2017 року (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як встановлено із розписки (а.с. 9) відповідач ОСОБА_4 зобовязувався сплатити позивачеві ОСОБА_2 10% в місяць за користування позикою (грошовими коштами).

Згідно проведеного позивачем ОСОБА_2 розрахунку, вказаного у позовній заяві, сума процентів за користування позикою становить 28421,93 гривень.

Перевіривши вказаний розрахунок, судом встановлено, що такий розрахунок є помилковим, через неправильність проведених розрахунків.

Суд, приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 10% місячних за користування позикою, що за курсом НБУ станом на 26 вересня 2017 року становить 28369,30 гривень (позика 300 доларів США х 10%=30 доларів США (за місяць) х на 35 місяців та 28 днів (починаючи з 29 вересня 2014 року по 26 вересня 2017 року) = 1078 доларів США х 26,3166 гривень (за курсом НБУ) = 28369,30 гривень).

Як передбачає ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем ОСОБА_2 розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми позики, що становить 852,66 гривень (а.с. 6), судом встановлено неправильність проведеного розрахунку.

Суд, приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 3% річних з простроченої суми заборгованості за договором позики від 29 вересня 2014 року в розмірі 1088,00 гривень (7894,98 гривень + 28369,30 гривень = 36264,28 гривень х 3 % річних = 1088,00 гривень).

При вирішенні спору в частині позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, завданої невиконанням договору позики (грошового зобовязання), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Дослідженими доказами, встановлено, що між сторонами виник спір, що випливає із договірних зобовязань з договору позики. Таким договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, у випадку невиконання грошового зобовязання, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 моральної шкоди.

З урахуванням вказаних обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 7894,98 гривень позики, 28369,30 гривень десяти процентів місячних за користування позикою та 1088,00 гривень - трьох процентів річних за несвоєчасне повернення позики.

В решті позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 640,00 гривень, сплаченого на час подання до суду позовної заяви, судового збору (а.с. 1), з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами), що визначає мінімальний розмір судового збору за подання до суду позовних заяв з вимогами майнового характеру.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_4 від сплати судового збору не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 625, 1046, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 214, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики (розпискою) від 29 вересня 2014 року в розмірі 7894 (Сім тисяч вісімсот дев'яносто чотири) гривні 98 копійок, проценти за користування позикою в розмірі 28369 (Двадцять вісім тисяч триста шістдесят дев'ять) гривень 30 копійок, три відсотки річних з простроченої суми 1088,00 (Одна тисяча вісімдесят вісім) гривень, та судовий збір в розмірі 640,00 (Шістсот сорок) гривень.

В решті позовних вимог позивача відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. С. Феха.