У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі Філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1, третя особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі Філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, третя особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва у суді, за винятком осіб, визначених у ст. 41 ЦПК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, довіреності юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Зокрема ч.8 ст.119 ЦПК України встановлено, що якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Так, до матеріалів позовної заяви додано фотокопію довіреності юридичної особи на підтвердження повноваження ОСОБА_2 діяти від імені позивача, яка належним чином не завірена

Підпис посадової особи, яка засвідчує копію документа засвідчується відбитком печатки підприємства, установи та організації, яка її видає.

Крім того, згідно п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем недотримані вище зазначені вимоги - не вказано адреса представника позивача, який підписав позовну заяву.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.п.2,3,5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, в інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, в чинному цивільному законодавстві існує поняття зняття арешту з майна, а не звільнення майна з-під арешту, як зазначив позивач.

Крім того, позивач звертаючись до суду з позовною заявою у порядку цивільного судочинства вимоги про визнання за ним права власності на спірне майно не заявляє, не зазначає, причин за якими державний виконавець не може зняти арешт з майна, не вказує підстави такої неможливості, а також не вказує чи закінчено виконавче провадження в межах якого накладався арешт на майно, тобто, встановити чи фактично заявник звертається з позовною заявою до суду про звільнення майна з-під арешту або оскаржує дії державного виконавця під час виконання судового рішення не можливо.

Зміст позовних вимог суперечить викладених обставинам.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року передбачено, що відповідачами в справі за позовною заявою про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Крім того, до справи не залучено особу, в інтересах якої накладався арешт.

Також, не зазначено який саме арешт на даний час зберігає свою чинність згідно вимог Закону України «Про державно реєстрацію речових прав на нерухоме майно», та не зазначено чому позивач вважає, що арешт накладений саме на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2009 року.

Крім того, в порушення вимог ст. 119 ЦПК, позивачем не додано копії ухвали Ужгородського міськрайоннго суду Закарпатської області від 17.08.2009 року по справі за №2-п5596/09 на яку при цьому посилається.

Окрім того, з тексту позовної заяви вбачається, що постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження міського відділу ДВС служби Ужгородського МУЮ ВП №9-16478124 від 21.12.2009 року накладено арешт на житловий будинок предмет іпотеки, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул., Боженка, буд.20 та належить відповідачу, однак на підтвердження наведеному позивачем не додано копії відповідної постанови або інших документів.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України в новій редакції.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі Філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 третя особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 13 грудня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3