14.12.2017 Справа № 756/2259/17
Унікальний номер 756/2259/17
Справа № 2/756/2622/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

14 грудня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинну недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 27.12.2016 р. йому стало відомо, що у віці 77 років помер його батько ОСОБА_3, 1939 р.н. 29 грудня позивач з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідався, що за три тижні до смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько подарував власну квартиру своїй співмешканці ОСОБА_2

Позивач вважає, що вказаний правочин є недійсним посилаючись на те, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 отримували ще батьки ОСОБА_3 - дідусь та бабуся позивача. Батько позивача у похороні участі не брав: ні матеріально, ні фізично. Похорон проводила рідна сестра ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач зазначає, що після смерті бабусі та дідуся він постійно проживав в спірній квартирі з батьком, а саме з 1974 року, навчався і закінчив школу № 8. На той момент з першою дружиною ОСОБА_3 був розлучений.

У 1994 році ОСОБА_3 передав квартиру в іпотеку, взявши кредит в банку «Ажіо». Кредит погасити не зміг. Щоб не втратити квартиру звернувся за допомогою до сестри і сина, видав на сестру довіреність на управління його майном. Сестра і син сплатили кредит, тим самим допомогли йому не залишитися на вулиці. Після призову сина в армію ОСОБА_3 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_5, яка працює в інституті надтвердих матеріалів. Сім'я позивача з нею постійно спілкувалися, підтримували їх відносини та раді були б їх офіційному шлюбу, якби такий відбувся. Разом прожили вони близько 10 років.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 любив спиртні напої, його сестра і ОСОБА_5 неодноразово намагалися його лікувати від алкоголізму, але він всіляко опирався. Це послужило приводом для розірвання їх відносин у 2007 році. Але позивач відносини з ОСОБА_5 підтримує по сьогоднішній день.

Зі слів позивача, ОСОБА_3 кілька разів брав собі квартирантів та однією із таких квартиранток виявилася відповідач і водночас сімейні стосунки між ОСОБА_3 та його близькими родичами зійшли нанівець. Мешкаючи у квартирі батька відповідач потурала його пиятиці, поступово його віддаляла від родичів. Це все дійшло до того, що відповідач перестала відкривати сину та сестрі двері, навіть коли заздалегідь домовлялися, що прийдуть до нього на день народження. На телефонні дзвінки не відповідала, батька до телефону не допускала. І тільки від поліції він дізнався про те, що 15.11.2016 року помер його батько. Позивач отримав свідоцтво про смерть батька (повторне) та дізнався, що перше свідоцтво отримувала стороння особа. Згодом він дізнався, що тіло батька спалили на третій день після смерті, заплативши велику суму грошей.

Позивач переконаний, що ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 було вбито його батька ОСОБА_3, у зв'язку з чим 05.01.2017 р. позивач звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину відносно батька. Позивач впевнений, що вбивство скоєно з корисливих мотивів його співмешканкою ОСОБА_2, після незаконного заволодіння останньою спадковою квартирою його батька за договором дарування від 20.10.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буренко О.М.

Від дільничного інспектора поліції позивач дізнався, що вказана жінка зареєструвала шлюб з батьком. Позивач, його дружина, а також рідна сестра ОСОБА_3 до липня 2016 року регулярно з ним спілкувалися, проте він жодного разу не повідомив їх, навіть не обмовився, що одружений, що дає підстави стверджувати про фіктивність такого шлюбу та заздалегідь сплановане вбивство.

Позивач вважає, що укладення шлюбу необхідно було ОСОБА_2 для того, щоб стати членом сім'ї померлого та приховати сліди злочину. Як законна дружина померлого відповідач отримала можливість самостійно поховати ОСОБА_3. Так, через день після смерті тіло батька, таємно від його найближчих родичів - сина та рідної сестри, було кремоване на Байковому кладовищі. Після кремації тіла батька позивача, воно було таємно відповідачкою поховане.

Враховуючи вік батька позивача, стан його здоров'я внаслідок систематичного зловживання алкогольними напоями, позивач стверджує, що в момент підписання договору дарування квартири від 20.10.2016 р. батько не розумів значення своїх дій, зокрема, виявляв ознаки психічного розладу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з деградацією особистості, що істотно вплинуло на його здатність на момент підписання вказаного договору усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та внаслідок чого вважає даний договір недійсним.

Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 20.10.2016 р. приватним нотаріусом КМНО Буренко О.М. та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав свою заяву щодо підтримки позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання так і не з'явилась.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як з'ясовано судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3, 1939 р.н. 29.12.2016 р. позивач з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідався, що ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько подарував власну квартиру своїй співмешканці відповідачу ОСОБА_2 При цьому спірна квартира була отримана ще батьками ОСОБА_3 - дідусем та бабусею позивача. Після смерті бабусі та дідуся позивач постійно проживав в спірній квартирі з батьком, а саме з 1974 р., навчався та закінчив школу № 8. На той момент з першою дружиною його батько ОСОБА_3 був розлучений.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як з'ясовано судом, у 1994 р. ОСОБА_3 передав квартиру в іпотеку, взявши кредит в банку «Ажіо», але погасити не зміг. Щоб не втратити квартиру звернувся за допомогою до сестри і сина, видав на сестру довіреність на управління його майном. Сестра і син сплатили кредит, тим самим допомогли йому не залишитися на вулиці.

Після призову позивача в армію, ОСОБА_3 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 Сім'я позивача з нею постійно спілкувалися, підтримували їх відносини та раді були б їх офіційному шлюбу, якби такий відбувся. Разом прожили вони близько 10 років. При цьому батько позивача - ОСОБА_3 любив спиртні напої, його сестра і ОСОБА_5 неодноразово намагалися його лікувати від алкоголізму, але він всіляко опирався. Це послужило приводом для розірвання відносин у 2007 р. з ОСОБА_5

Як вбачається з пояснень позивача, його батько ОСОБА_3 кілька разів брав собі квартирантів та однією із таких квартиранток виявилась відповідач. і водночас сімейні стосунки між ОСОБА_3 та його близькими родичами зійшли нанівець. Мешкаючи у квартирі батька, відповідач потурала його пиятиці, поступово його віддаляла від родичів. Це все дійшло до того, що відповідач перестала відкривати сину та сестрі двері, навіть коли заздалегідь домовлялися, що прийдуть до нього на день народження. На телефонні дзвінки не відповідала, батька до телефону не допускала. І тільки від поліції він дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько. Позивач отримав свідоцтво про смерть батька (повторне) та дізнався, що перше свідоцтво отримувала стороння особа. Згодом він дізнався, що тіло батька кремували на третій день після смерті, заплативши велику суму грошей.

У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або не майнового характеру , не є договором дарування.

Згідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як з'ясовано судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 подарував відповідачу ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1, і даний договір було посвідчено 20.10.2016 р. приватним нотаріусом КМНО Буренко О.М.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак суд приходить до висновку, що при укладенні Договору дарування 20.10.2016 р., була відсутня обов'язкова вимога чинності правочину, яка передбачена ч. 2-3 ст. 203 ЦК України: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Ст. 236 ЦК України закріплено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України такий правочин є недійсним, оскільки на час підписання договору ОСОБА_3 вживав алкоголь (і даний факт відповідачем не спростовано).

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 20,3 204, 215, 216, 236 ЦК України, ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 20.10.2016 р. приватним нотаріусом КМНО Буренко О.М.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя К.А. Васалатій