АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/624/17
Провадження № 22-ц/792/1994/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Купельського А.В., Пастощука М.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, третя особа - Новоушицька селищна рада Новоушицького району Хмельницької області, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_3 зазначила, що вона є користувачем земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1. По сусідству з нею, по АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_2, який є суміжним землекористувачем. ОСОБА_2 самовільно зайняв 49,39 кв.м. належної їй земельної ділянки, розмістив на ній сільськогосподарську техніку та наклав каміння, внаслідок чого позивач позбавлена можливості користуватися землею.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд зобов'язати ОСОБА_2 привести частину належної їй земельної ділянки площею 49,39 кв.м. до попереднього стану шляхом звільнення її від сільськогосподарської техніки та каміння.

Суд залучив Новоушицьку селищну раду Новоушицького району Хмельницької області (далі - Рада) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 самовільно зайняв частину земельної ділянки ОСОБА_3 та чинить перешкоди у здійсненні нею права користування землею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В порядку, передбаченому ст. 37 ЦПК України, апеляційний суд залучив до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник Ради, який оповіщений про час і місце судового засідання, до апеляційного суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що рішенням Ради від 13 квітня 2017 року № 21 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по АДРЕСА_1, та призначену для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1).

27 квітня 2017 року між Радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі № 7, за умовами якого остання набула право користування цією земельною ділянкою строком на 49 років.

За актом від 11 травня 2017 року ОСОБА_3 прийняла на зберігання межові знаки орендованої нею земельної ділянки.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим до останнього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений указаний будинок.

ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем. Йому належить на праві користування земельна ділянка по АДРЕСА_2, у тому ж селі.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються наявними в справі письмовими доказами та показаннями свідків.

Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. «а» ч. 1, ч. 2 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувача підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

В силу п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За змістом ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ч. 1 ст. 107 ЗК України).

Як передбачено ч. 2, п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Із норм ст. 212 ЗК України слідує, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самостійно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 грудня 2016 року № НВ-016 (а.с. 33) земельна ділянка, яку орендувала ОСОБА_3, була сформована та зареєстрована як об'єкт цивільних прав.

Відомості погосподарських книг (а.с. 72, 119-125) вказують на те, що за домоволодінням ОСОБА_2 закріплена земельна ділянка площею 0,50 га., натомість з плану-схеми земельної ділянки і шнурової книги (а.с. 52, 126-129) слідує, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 0,7113 га.

У довідці Ради від 2 березня 2017 року № 02-05-31 (а.с. 51) зазначено, що документи про передачу 0,21 га земельної ділянки у користування ОСОБА_2 відсутні.

З акту обстеження земельної ділянки від 6 грудня 2016 року № 36 (а.с. 29-31), складеному начальником Відділу комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою, зовнішньої реклами, охорони навколишнього природного середовища, інфраструктури та земельних відносин Ради ОСОБА_5 і виконуючим обов'язки старости с. Івашківці ОСОБА_6 з участю ОСОБА_3 і ОСОБА_2, вбачається, що розміри земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні сторін, відповідають землевпорядній документації Ради та між цими земельними ділянками встановлена тверда межа, що закріплена відповідним межовими знаками.

Докази у справі, зокрема: показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11; технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості (а.с. 73-90); землевпорядна документація (а.с. 126-129), - достовірно вказують на те, що у 2017 році ОСОБА_2 зруйнував межові знаки та самовільно зайняв 49,39 кв.м. земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3

В суді ОСОБА_2 визнав цю обставину.

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 самовільно зайняв частину суміжної земельної ділянки та чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування землею.

Посилання ОСОБА_2 на законність користування ним спірною земельною ділянкою не відповідають фактичним обставинам справи. До того ж, відповідач не оспорює включення цієї ділянки до окремого об'єкту цивільних прав і передачу її в оренду ОСОБА_3

Твердження відповідача про фальсифікацію доказів у справі є необґрунтованими.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ М.М. Пастощук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Польова В.Є.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 47