Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,посвідченого 09.02.2017 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пудлик І.М.за № 441 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,він є власником квартири АДРЕСА_1,що складається з однієї кімнати та допоміжних приміщень.

Відповідач ОСОБА_2являється членом сім*ї колишнього власника цього житла,був зареєстрований у спірній квартирі ще до набуття права власності ОСОБА_1,фактично у квартирі не проживає з січня 2016 р.,місце його перебування невідоме.

Посилаючись на те,що відповідач не є членом його сім*ї,реєстрація проживання відповідача у спірній квартирі без згоди власника порушує його права та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює перешкоди у відчуженні квартири,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.391 ЦК України,усунути перешкоди у користуванні власністю,визнати відповідача втратившим право користування спірним житловим приміщенням.

В процесі розгляду справи позивач наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Пояснив,що на час набуття позивачем у власність спірної квартири,відповідач вже був зареєстрований у цьому житлі як член сім*ї колишнього власника,проте у квартирі не проживає з січня 2016 р.,речей його у помешканні позивача немає,оплати за це житло відповідач не вносив.Відповідач спірного житла не потребує,оскільки має у власності частину іншої квартири.З урахуванням реєстрації відповідача,позивачу нараховують щомісячно платежі за утримання житла,чим порушуються його права власника.Продаж спірної квартири для позивача ускладнюється та ціна продажу зменшується з урахуванням права відповідача на користування цим житлом,чим створені перешкоди у користуванні власністю.

В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі «Запорізька правда» № 45 від 09.11.2017 р.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування квартири,посвідченого 09.02.2017 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пудлик І.М.за р№ 441 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне житло у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які під час розгляду справи нічим не спростовані.

На час укладання договору дарування квартири,яка на праві власності належала ОСОБА_4,у ній був зареєстрований відповідач ОСОБА_2,що підтверджено довідкою адресного бюро.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6показали,що вони тривалий час товаришують із сім*єю позивач ОСОБА_1,бувають у нього у гостях у АДРЕСА_1,де вдвох проживають позивач з дружиною.Відповідач ОСОБА_2цим житлом щонайменше два останні роки не користується,за цей час у спірній квартирі навіть не з*являвся,речей його там немає.

Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,що до членів сім*ї наймача належать дружина,їх діти і батьки.Членами сім*ї наймача може бути визнано і інших осіб,якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Таким чином,суд встановив,що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як член сім*ї колишнього власника ОСОБА_7,між ним та новим власником сімейні стосунки відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України ,члени сім*ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

За змістом ст.405 ЦК України,яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім*ї та підстави збереження житлових прав цих осіб,члени сім*ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період,коли зберігається право власності певної особи на це житло.

Згідно вказаних правових норм,які регулюють об*єм житлових прав члена сім*ї колишнього власника,слідує,що право члена сім*ї власника будинку(квартирі) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов*язків в частині збереження права користування житлом членів сім*ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідач внаслідок припинення права власності на спірну квартиру колишнього власника після її дарування,втратив право користування житловим приміщенням зазначеної квартири.

Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірною квартирою відповідачем ОСОБА_2відсутні,його реєстрація у квартирі без згоди нового власника створює перешкоди ОСОБА_1для користування та розпорядження власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю,визнавши ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко