АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_3., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтня 2016 року ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона разом з чоловіком ОСОБА_7. та батьком ОСОБА_6. постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1 і користувались нею на підставі ордера, виданого Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією 18.06.2009. Вона та її батько не реалізували своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. 27.03.2015 ОСОБА_6. звернувся до органу приватизації Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію квартири, однак йому було незаконно відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. помер не отримавши свідоцтва про право власності на житло, внаслідок чого порушені її права як спадкоємця першої черги, оскільки вона позбавлена отримати право власності на квартиру, про приватизацію якої звертався її батько і якому було незаконно, на її думку, відмовлено (а.с. 3-7).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.05.2017 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 56-59).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_6, який за життя звернувся із заявою до органу приватизації щодо оформлення права власності на квартиру, однак йому було незаконно відмовлено, а відтак вона, як спадкоємець, має право вимагати визнання за нею права власності (а.с. 63-65).

Представники позивача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності визначених законом підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцем, права власності на квартиру, з підстав визначених у позові. При цьому, суд вказав на те, що позивач не позбавлений права, у спосіб передбачений Законом, звернутись до уповноваженого органу з приводу набуття права власності на квартиру.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до ордеру № 014500, виданого 18.06.2009 Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_6 з сім'єю у складі: доньки ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_7, їм надано право на поселення до кв. АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки форми № 3, виданої 14.10.2015 ОСББ «Козачка» в даній квартирі зареєстровані на день видачі довідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

29.09.2010 загальними зборами ОСББ «Козачка» було прийнято рішення про делегування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 права на приватизацію кв. АДРЕСА_1 (а.с. 18).

27.03.2015 ОСОБА_6 звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації зі зверненням щодо можливості приватизації квартири.

Листом від 14.04.2015 Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація надала ОСОБА_6 роз'яснення щодо необхідного переліку документів для отримання Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.01.2016, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 393 (а.с. 29).

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно із ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до інформації Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації буд. АДРЕСА_1 не був включений до Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Києві, що розміщені в Голосіївському районі, та Переліку підприємств, організацій та установ, майно яких віднесено до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 52).

Зазначений будинок станом на 01.04.2009 перебував на балансі ВАТ «Київський експериментальний машинобудівний завод «Стенд», а 06.04.2009 р. згідно акту прийому-передачі був переданий на баланс ОСББ «Козачка».

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 захист права приватної власності здійснює шляхом розгляду справ, у тому числі про передачу в приватну власність майна, яке за законом підлягає відчуженню громадянину (зокрема: відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» підлягають передачі сім'ям наймачів квартири (будинки) та належні до них господарські споруди і приміщення.

Якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності та вірно застосувавши норми матеріального і процесуального права, суд першої інстанції цілком правомірно вказав на те, що матеріали справи не містять належних доказів звернення ОСОБА_6 до Центру надання адміністративних послуг Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з необхідним пакетом документів для здійснення приватизації житла.

Більш того, як вбачається з відповіді Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.11.2015, адресованій позивачці, остання також зверталась до органу приватизації, проте не надала всіх документів, зокрема у поданому пакеті документів було відсутнє рішення загальних зборів (щодо делегування права на приватизацію квартири), яке затверджене відповідним протоколом, а також акт передачі зазначеного будинку від ВАТ «Київський експериментальний завод машинобудівний завод «СТЕНД» до ОСББ «Козачка» (а.с. 52).

Водночас, слід наголосити, що позивачка у встановленому законом порядку набула права користування вказаною квартирою і це її право ніким не оспорюється, а відтак в силу вимог Закону має право на набуття її у власність (приватизацію) у порядку та в спосіб встановлений Законом.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність порушеного права позивача, а також наявність законодавчо визначеного порядку приватизації житла, у суду першої інстанції були відсутні належні підстави для задоволення даного позову.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість рішення не впливають. Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на квартиру - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва