Справа № 438/1141/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/6743/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, завданої смертю, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 в листопаді 2016 року звернувся в суд з позовом у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, завданої смертю, просив стягнути з «СК «Статус» на користь ОСОБА_4 4872 грн. відшкодування моральної шкоди, 80300 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у зв'язку з втратою годувальника, разом 85172 грн.; стягнути з «СК «Статус» на користь ОСОБА_2 4872 грн. моральної шкоди, 8850 грн. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника, разом 13722 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що 15.02.2014 року у м. Бориславі на вул. Шевченка, 18 відбулася ДТП за участю автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Постановою слідчого від 28.03.2014 кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України по факту вищевказаної ДТП було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Внаслідок смерті ОСОБА_7 членам його сімї, а саме: дружині ОСОБА_8, сину ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_4 завдано моральної та матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована у ОСОБА_5 «СК «Статус», страховий поліс АС 7329195, тому обовязок відшкодування шкоди, завданої позивачу, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладається на відповідача як страховика.

На утриманні у загиблого була неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, всі решта членів сімї забезпечували себе самостійно. Загальна сума доходу ОСОБА_7 у 2013 році становила 30181,09 грн., середньомісячний заробіток - 2515,09 грн. На доньку загиблого припадало 1100 грн., інша частина доходу припадала на нього самого та на загальні потреби сімї. Згідно із п. 27.2 ст. 27 вищевказаного Закону до досягнення повноліття доньці належить виплата відшкодування шкоди заподіяної смертю батька у звязку з втратою годувальника у розмірі 80300 грн. Внаслідок смерті батька позивач та його сестра пережили велику трагедію, мінімальною компенсацією за пережиті страждання може бути відшкодування моральної шкоди. На підставі п. 27.3 ст. 27 вищевказаного Закону, та оскільки дружина померлого відмовилася від відшкодування моральної шкоди у користь сина ОСОБА_2, тому дітям померлого позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить сума страхового відшкодування у розмірі 14616 грн., по 4872 грн. кожному. Крім цього, оскільки позивач поніс витрати на спорудження надгробного памятника у розмірі 8850 грн., то ця сума підлягає відшкодуванню зі сторони відповідача на користь позивача. Відшкодуванню також підлягають витрати на правову допомогу, яку було надано позивачу, на суму 4 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності від 25.08.2016, направив на адресу суду письмове уточнення до позовної заяви від 29.11.2016, у якому просить стягнути з ОСОБА_5 «СК «Статус» витрати на правову допомогу у розмірі 4 000грн.

Оскаржуваним заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 «Страхова компанія «Статус» на користь ОСОБА_4 4872 грн. у відшкодування моральної шкоди, 80300 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у зв'язку з втратою годувальника, всього стягнуто 85172 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 «Страхова компанія «Статус» на користь ОСОБА_2 4872 грн. у відшкодування моральної шкоди, 8850 грн. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника, всього 13722 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 «Страхова компанія «Статус» в дохід держави 2723 грн. 00 коп. судового збору.

14.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення.

26 липня 2017 року Бориславський міський суду Львівської області заяву позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнив.

Ухвалив додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, завданої смертю, яким відмовив у задоволенні стягнення з ОСОБА_5 «СК «Статус» витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Додаткове рішення від 26 липня 2017 року про відмову у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу оскаржила представник позивача ОСОБА_3

Апелянт вважає, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд неправильно оцінив наявні в матеріалах справи докази та неправильно застосував норми процесуального права.

Покликається на те, що вибір форми та суб»єкта надання правової допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

В апеляційній скарзі зазначає, що доведеним є факт надання правової допомоги ОСОБА_9, який є адвокатом та керівником ТзОВ «Автопоміч», яке займається діяльністю у сфері права. Факт надання правової допомоги зафіксовано в ОСОБА_1 виконаних робіт від 02.11.2016 року, підписаному виконавцем та замовником.

Звертає увагу на те, що ЦПК України не містить заборони щодо надання правової допомоги адвокатом від імені юридичної особи.

Просить додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимогу про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 «СК «Статус» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Учасники розгляду справи, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу районний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги не з адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, а з юридичною особою ТзОВ «Автопоміч», договір підписано ОСОБА_9 як директором товариства.

При цьому, з копії акту виконаних робіт від 02.11.2016, копії рахунку-фактури вбачається, що виконавцем послуг з надання ОСОБА_2 правової допомоги було саме ТзОВ «Автопоміч», а вказані документи підписані ОСОБА_9, як керівником цієї юридичної особи, тому поданими документами не підтверджено надання позивачу правової допомоги саме адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, а наявність у справі копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на імя ОСОБА_9 саме по собі не підтверджує цього факту.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Бориславського міського суду Львівської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, завданої смертю.

Оскаржуваним рішення позов задоволено.

Уточняючи позовні вимоги заявою від 01.12.2016 року представник позивача ОСОБА_9 просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 «СК «Статус» витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., сплачені згідно квитанції про оплату від 29.11.2016 року (а.с. 39).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік цих витрат є виключним.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України.

Частинами 1, 5 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За умовами ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом (ст. 12 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу по справі про стягнення страхового відшкодування із ОСОБА_5 «СК» Статус» по страховому випадку, що мав місце 15.02.2014 року, позивачу надавав виконавець ТзОВ «Автопоміч», що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25 серпня 2016 року (а.с. 7).

Договір від імені виконавця ТзОВ «Автопоміч» підписав директор ОСОБА_9

В матеріалах справи є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЛВ № 000317 від 24.03.2016 року, за яким ОСОБА_9 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно із п. 4.1 договору вартість послуг становить 500 грн. за годину надання правової допомоги.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобовязань (а.с. 7).

Відповідно до ОСОБА_1 виконаних робіт від 02.11.2016 року замовнику надано послуги в повному обсязі, сторони домовились, що по наданих послугах претензій одна до одної не мають. Загальна сума без ПДВ за надані послуги становить 4000 грн. згідно розрахунку(а.с. 9, 10).

Факт оплати позивачем послуг надання правової допомоги підтверджується копією рахунку-фактури на суму 4000 грн. та квитанцією про оплату від 29.11.2016 року , отримувач ТзОВ «Автопоміч», при цьому розмір таких витрат відповідає граничним розмірам, передбачених у ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Таким чином, правова допомога надавалась на підставі договору (а.с. 7), є докази сплати таких витрат (а.с. 11), перевірці підлягають обставини того, чи є представник, який надавав правову допомогу позивачу, адвокатом чи фахівцем в галузі права, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зазначених обставин справи та положень процесуального закону суд не врахував, надані позивачем докази на підтвердження витрат на правову допомогу не перевірив, фактично пославшись на відсутність доказів про надання позивачу правової допомоги саме адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, залишив поза увагою положення ст. 56 ЦПК України, яка врегульовує цивільні процесуальні відносини щодо осіб які надають правову допомогу.

Неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення питання про стягнення судових витрат, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України ухвалене додаткове рішення про відмову у стягненні витрат на правову допомогу необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволенні такої вимоги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 липня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким вимогу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» на користь ОСОБА_2 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_10