АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/3392/16-ц
Провадження № 22-ц/792/187/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Янчук Т.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Москалюк С.А.,

представника третьої особи Матвійчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, який діє від імені та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_1, до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в інтересах підопічного ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), третя особа - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування (далі - орган опіки та піклування), про визнання кредитного договору недійсним.

ОСОБА_5 зазначив, що 13 серпня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач надав останньому кредит у розмірі 80 737 доларів 53 центи США. На час укладення цього договору ОСОБА_1 страждав на стійке хронічне психічне захворювання, не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. Волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

У зв'язку з цим, ОСОБА_5 просив суд визнати кредитний договір від 13 серпня 2008 року № НМІВGА, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1, недійсним.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач ОСОБА_5 та представник органу опіки та піклування Матвійчук С.В. зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні обставини, які не підтверджені достатніми та об'єктивними доказами, пославшись при цьому на неналежний доказ. У зв'язку з цим, суд зробив неправильні висновки з установлених обставин та не дотримався приписів ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України.

У зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 13 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НМІВGА, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 80 737 доларів 53 центи США на строк до 13 серпня 2018 року включно під 1,25% на місяць.

ОСОБА_1 страждає стійким хронічним психічним захворюванням та є інвалідом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року ОСОБА_1 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено ОСОБА_5 його опікуном.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовим рішенням і підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 28 вересня 2016 року (справа № 6-1531цс16), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаної норми права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд послався на висновок комісійної судово-психіатричної експертизи № 313 від 30 травня 2016 року (т. 1 а.с. 49-54), згідно якого ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору № НМІВGА від 13 серпня 2008 року страждав стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервного типу перебігу зі стабільним апатичним дефектом і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Вказаний висновок експертизи є неналежним доказом (ст. 57 ЦПК України), оскільки він складений експертами на підставі неповних вихідних даних щодо обставин життя та хвороби ОСОБА_1.

До того ж, цей висновок суперечить доказам у справі в їх сукупності.

Так, 13 серпня 2008 року ОСОБА_1 склав заставну (т. 2 а.с. 5), яка засвідчила право ПАТ КБ «Приватбанк» на отримання від останнього виконання зобов'язання за кредитним договором № НМІВGА від 13 серпня 2008 року за рахунок квартири № 183, по вул. Проскурівського підпілля, 209, у м. Хмельницькому.

У той же день ОСОБА_1 підписав договір поруки (т. 2 а.с. 6), який укладений його дружиною, ОСОБА_6, у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Отже в день укладення ОСОБА_1 оспорюваного кредитного договору він вчиняв інші правочини, у яких його дієздатність не ставиться під сумнів.

В апеляційному суді свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_1 був орієнтований і контактний, розумів значення своїх дій, а поведінка останнього не викликала у них сумнівів щодо його дієздатності.

Інші письмові докази у справі (т. 1 а.с. 77-84; т. 2 а.с. 3-4, 8-31, 40-87, 135-139) вказують на те, що після укладення ОСОБА_1 кредитного договору він проживав у сім'ї, в якій у нього народилася дитина, працював і займався підприємницькою діяльністю, укладав правочини та брав участь у судових справах, погашав заборгованість за кредитним договором.

Згідно висновку повторної судово-психіатричної експертизи № 641 від 28 вересня 2017 року (т. 2 а.с. 171-178), проведеної в апеляційному суді, ОСОБА_1 на час укладення 13 серпня 2008 року кредитного договору страждав стійким хронічним психічним захворюванням, не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Цей висновок не є категоричним і допускає інше розуміння змісту відповіді на поставлене перед експертами запитання щодо розуміння ОСОБА_1 при укладенні 13 серпня 2008 року кредитного договору значення своїх дій і можливості останнього керувати ними.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 щодо відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору є неконкретними та суперечливими, тому апеляційний суд не бере їх до уваги.

Отже, ОСОБА_5 не довів недійсність оспорюваного правочину, внаслідок чого його позов не підлягає задоволенню. Висновки суду першої інстанції про обґрунтованість цього позову є помилковими.

В позові ОСОБА_5 слід відмовити, а тому на останнього слід покласти понесені ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати: 606 грн 32 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги та 3 831 грн 30 коп. витрат на проведення судової експертизи, - а всього - 4 437 грн 62 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_5 про визнання кредитного договору від 13 серпня 2008 року № НМІВGА, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» і ОСОБА_1, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 4 437 грн 62 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27