Дата документу 27.11.2017
Справа № 334/6418/16-ц
Провадження № 2/334/772/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.

при секретарі Алєйніковій О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований наступним.

У лютому 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладений договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку. Даний договір складався із Заяви, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, тарифів.

У червні 2014 року була спроба шахраїв несанкціонованого списання коштів з банківського рахунку (картки). З боку позивача було успішне вчасне блокування картки, гроші власника - банку на рахунку (за Умовами і правилами надання банківських послуг) були збережені у повному обсязі. Задля підвищення безпеки карткового рахунку з боку банку було запропоновано іншу картку «Універсальна Gold» № 5168 7423 1834 2528. З боку позивача була надана згода на використання банком персональних даних при обслуговуванні вказаної картки банку у відповідності до вимог чинного законодавства України.

11.03.2015 року з картки «Універсальна Gold» № 5168 7423 1834 2528, яка була в користуванні у позивача, були здійснені декілька спроб несанкціонованого списання коштів на різні суми з боку шахраїв, шляхом підбору необхідної суми достатньої для списання. З останньої спроби все ж таки були списані кошти кредитного ліміту у розмірі 6570,00 гривень. Всі ці спроби супроводжувалися знанням шахраїв персональних даних позивача по картці і повідомленнями через операційну систему банку СМС-банкінг за номером «1 00 60», які приходили на його телефон із деяким запізненням від часу фактичних подій. Саме списання кредитного ліміту відбулося фактично одночасно в той момент, коли позивач блокував картку, намагаючись таким чином врятувати ситуацію і повторно зберегти банківські кошти. Подробиці подій списання були викладені мною у відповідній заяві до ПАТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронних органів. За даним фактом на даний час порушене кримінальне провадження № 0001490 за ознаками ч.1 ст. 190 КК України.

З моменту крадіжки (списання) коштів з банківської картки, позивач останньою не користувався, за винятком внесення коштів у розмірі 710 грн.00 коп. на вже існуючий відємний баланс рахунку, як внесок тих коштів, які дійсно позивач винен був банку на день несанкціонованого списання коштів з рахунку шахраями, (копія чеку додається).

27 вересня 2016 р. позивач дізнався, що 16 вересня 2015 р. постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 52039397 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса ОСОБА_3 (надалі - Третя особа) № 2782 від 13.07.2016 року про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості у беспірному порядку невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 08 червня 2012 року та Розрахунком заборгованості за договором станом на 30.04.2016 року грошових коштів у розмірі 16541,66 грн. з урахуванням:

-заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6819 грн. 14 коп.;

-заборгованості за відсотками у розмірі 7549 грн. 48 коп.;

-заборгованості з комісії та пені у розмірі 909 грн. 15 грн.;

-заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.;

-заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 763,89грн.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 52039397, та наданими відповідачем на виконання матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2782 від 13.07.2016 р., позивач вважає, що виконавчий напис № 2782 від 13.07.2016 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису та накладення арешту на все майно позивача.

Вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме:

- на підставі копії кредитного договору, хоча закон вимагає надання оригіналу цього документа;

- за відсутності виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

- без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, зокрема інформації, чи відомо позивачу про наявність та розмір боргу, наявність у нього заперечень проти заборгованості; підстав та законності одночасного нарахування банком декількох видів неустойки (пені та штрафів) за одне й те ж порушення умов договору.

В зв'язку з наведеним позивач просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Зазначив, що грошові кошти з його рахунку були зняті невідомими особами, яких наразі встановлює поліція. Вимога, яка нібито направлялася йому щодо сплати заборгованості, була підписана особою, чиї повноваження не були підтверджені. Нотаріус видав виконавчий напис з порушеннями вимог законодавства: на підставі копії договору, за відсутності всіх необхідних документів. Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив можливість задоволення позовних вимог. Пояснив, що між сторонами уклалися давні стосунки з надання послуг з обслуговування карткового рахунку. Між позивачем та відповідачем 15.02.2008 р. укладено договір про надання банківських послуг (про відкриття та обслуговування карткового рахунку) шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, на підставі якої 27.03.2008 р. Позивач отримав кредитну картку № 437658 та ПІН-код до неї, що було ним засвідчено особистим підписом. Датою відкриття рахунку є 15.02.2008 р. Пізніше, 08.06.2012 р. ОСОБА_1 підтвердив вищевказані правовідносини з Банком шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Протягом всього часу дії договору позивач отримав 4 (чотири) кредитні картки, що підтверджується довідкою Банку. Відповідно до виписки з рахунку особового рахунку позивача станом на 10.03.2015 р. останній не мав заборгованості перед банком, а навпаки, на його рахунку знаходилися його власні кошти в сумі 857,69 грн. 11.03.2015 р. був здійснений з його картки переказ коштів в сумі 6570,00 грн., але 30.03.2015 р. позивач здійснив поповнення і готівкою свої картки на суму 710,00 грн. Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства України такі дії позивача слід вважати визнанням свого боргу перед банком та укладання договору з банком. Заява позивача від 01.04.2015 р. про відкликання згоди на укладення договору без погашення наявною заборгованості за кредитом в сумі 5273,52 грн. (згідно з випискою) є нікчемною та безпідставною. Вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, а подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства України, що свідчить про спростування доводів позивача. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 27.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та позивачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг, а також банківських тарифів. Відповідно до договору банк зобов'язався надати позивачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту. (а.с. 23, 60, 61, 62, 63).

8.06.2012 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та позивачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг, а також банківських тарифів. Відповідно до договору банк зобов'язався надати позивачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту. (а.с. 95)

Листом №30.1.0.0/2 від 2 березня 2016 року відповідач направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення з вимогою виконання зобовязань за вказаним договором.

Постановою держвиконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 26.08.2016 року відкрито виконавче провадження №ВП52039397 з виконання виконавчого напису №2782, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу 16541,66 грн. (а.с. 38)

Постановою держвиконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 16.09.2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 (а.с.40-41)

Відповідно до довідки від 15.11.2016 р. ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг видані кредитні картки ПАТ «Приватбанк»: 437658 від 15.02.2008 року, 309720 від 8.06.2012 року, 343478 від 9.10.2012 року, 342528 від 16.06.2014 року. (а.с.64)

Також з матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2782 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 8 червня 2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 квітня 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 16541,66 грн., в тому числі 6819,14 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7549,48 грн. заборгованості за відсотками, нарахованої заборгованості з комісії та пені в розмірі 909,15 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 763,89 грн. Стягнення здійснюється за період з 8 червня 2012 року по 30 квітня 2016 року.

Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов'язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Як вбачається з матеріалів справи,представником ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса останньому було надано:

1) копію (не оригінал) заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 8 червня 2012 року, який містить інформацію щодо ОСОБА_1 та його бажання оформити на своє імя платіжної картки Кредитка «Універсальна» і встановленням розміру кредитного ліміту по вказаній картці 15000 гривень. Заявник, підписуючи вказану заяву, підтвердив факт ознайомлення позичальника з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, а також банківськими тарифами;

2) розрахунок заборгованості по кредиту за період з 12 березня 2008 року по 30 вересня 2016 року.

Проте представником кредитора нотаріусу не було надано Умови і Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг, а також банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація, зокрема щодо встановлення та розмір неустойки (штрафу, пені) тощо.

Також не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)).

Окрім того, наданий банком розрахунок заборгованості стосується періоду з 16.06.2014 року по 30.06.2016 року в той час, коли виконавчий напис здійснений про стягнення заборгованості з 8.06.2012 року по 30.04.2016 року.

Таким чином в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, що б вказували на безспірність боргу, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки ОСОБА_1 оспорює законність вимог банку щодо стягнення з нього заборгованості, законність вимог банку щодо розміру нарахувань по комісії та пені, одночасного нарахування банком декількох видів неустойки (пені та штрафів) за одне й те ж порушення умов договору.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 57-65, 88, 208, 212-214, 216, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 липня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2782 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 8 червня 2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 квітня 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 16541 (шістнадцять тисяч пятсот сорок одну) гривню 66 копійок, в тому числі 6819 (шість тисяч вісімсот девятнадцять) гривень 14 копійок заборгованості за тілом кредиту, 7549 (сім тисяч пятсот сорок девять) гривень 48 копійок заборгованості за відсотками, нарахованої заборгованості з комісії та пені в розмірі 909 (девятсот девять) гривень 15 копійок, заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 (пятсот) гривень, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 763 (сімсот шістдесят три) гривні 89 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 21 копійку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.М. Гнатюк