_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5238/16-ц
Провадження № 2/520/5503/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашникової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування та володіння 1/2 частиною спільної часткової власності у квартирі,

Встановив:

ОСОБА_1 у травні місяці 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його ОСОБА_1- матеріальну компенсацію за користування 1/2 частиною спільної квартири АДРЕСА_1 в сумі 55120 грн. Після уточнення позову в порядку ст.31 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент звернення до суду з цим позовом) в судовому засіданні ОСОБА_1 вимагав стягнути з відповідача на його позивача користь матеріальну компенсацію за володіння і користування квартирою, яка є спільною частковою власністю сторін, в сумі 117284 грн; стягнути з ОСОБА_2 на його позивача- користь в порядку регресу сплачені витрати на комунальні послуги по даній квартирі в сумі 12733 грн та покласти на відповідача судові витрати. До сьогоднішнього судового засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнає.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності.

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

5-кімнатна квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності сторонам по даній справі у такому співвідношенні: ОСОБА_1 1/2 частина квартири на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 02.07.2010 року. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 належить 1/4 частина (кожному) квартири на підставі договору дарування від 26.03.2004 року. З 2012 року квартирою володіє і користується ОСОБА_2

ОСОБА_1 стверджує, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим і посилається на вкрай неприязливі відносини, що склались між ним ( його родиною) та відповідачем ОСОБА_2 із-за його асоціальної поведінки. Технічна можливість поділити квартиру між співвласниками у відповідності до їх ідеальних часток відсутня, що визначено висновком будівельно-технічної експертизи. Посилаючись на положення ст.358 ЦК України та висновок будівельно-технічної експертизи про розрахунок розміру помісячної компенсації за володіння та користування 1/2 частиною квартири, що є спільною частковою власністю, ОСОБА_1 вимагає стягнути на його користь з відповідача матеріальну компенсацію за період з 01.10.2012 року по 01.10.2016 року в сумі 117284 грн.

Позивач також доводить, що відповідач не виконує належним чином зобовязання щодо утримання квартири і не сплачує своєчасно і в повному розмірі надані по цій квартирі і спожиті відповідачем комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за електро, водо, тепло, газопостачання. Станом на 01.12.2016 року загальний борг по комунальним послугам складав 24042,93 грн. З урахування оплат, які частково після 01.12.2016 року зробив відповідач, ОСОБА_1 вимагає стягнути з ОСОБА_2 в порядку регресу 12733 грн за сплачені позивачем житлово-комунальні послуги по спільній квартирі.

Відповідач, не визнаючи позов, пояснив, що перешкод батькові та його дружині у користуванні і володінні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 ніколи не чинив і сьогодні не заперечує проти того, що б позивач з дружиною проживали і користувались своєю частиною квартири. Батько добровільно звільнив квартиру у його відповідача- та сестри ОСОБА_3 відсутність в жовтні 2012 року і разом з своєю сімєю проживає в належному йому на праві власності будинку в с.Нерубайське Біляївського району Одеської області, що більше чотирьох років батько до квартири не заселяється, в квартирі відсутні будь-які його речі. Інколи позивач приходить до квартири і має на меті тільки спровокувати сварку. З огляду на викладене відповідач вважає, що вимоги батька щодо компенсації за користування та володіння його (позивача) частиною квартири є безпідставними. Щодо оплати комунальних послуг. Відповідач доводить, що у грудні 2016 року вони з позивачем отримали грошові кошти від здачі в найм частини квартири і за рахунок цих коштів сплатили усі борги за житлово-комунальні послуги.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають.

Суд встановив і сторони визнали, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності сторін по даній справі. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Матеріальна компенсація законом передбачена співвласнику у разі саме припинення права власності на його частку у спільному майні.

Суд встановив, що сторони не укладали договір про порядок користування спільною квартирою. Не вирішувалось питання користування спільною квартирою між сторонами і в судовому порядку. Крім того, у даному випадку суд не отримав належних доказів того, що право ОСОБА_1 на користування і володіння 1/2 частиною 5-кімнатної квартири АДРЕСА_2 порушено відповідачем ОСОБА_2 Судом встановлено, що співвласник квартири ОСОБА_1 за захистом права на володіння і користування 1/2 частини квартири не звертався до суду.

Сторони визнали, що ОСОБА_1 квартирою не користується з 2012 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право на захист особа здійснює на свій розсуд ( ч.1 ст. 20 ЦК). Кожна сторона зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ч.1 ст. 60 ЦПК України).

З огляду на викладене вимоги позивача в частині про стягнення на його користь матеріальної компенсації за користування та володіння 1/2 частиною квартири є безпідставними.

Щодо вимог позивача в частині стягнення на його користь витрат на оплату житлово-комунальних послуг на спільній квартирі.

Надані позивачем квитанції на а.с.71-72 про оплату витрат за спожиту електроенергію (квитанція№33 від 08.12.2016 р.) за 2016 рік і за газопостачання за 2016 рік (квитанція №7/9 від 23.12.2016 року) свідчать, що оплату виконала ОСОБА_4 мати відповідача. Тому ці квитанції не підтверджують доводи позивача про понесені ним витрати.

23.12.2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який діяв від свого імені і від імені і в інтересах ОСОБА_3, уклали з ОСОБА_5 договір найму житлового приміщення, за умовами якого ОСОБА_3 передали, а ОСОБА_5 прийняв в найм 5-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 строком на 12 місяців. В той же день ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір щодо розподілу отриманих від ОСОБА_5 грошових коштів. Так, сторони домовились, що ОСОБА_1 отримані від здачі в найм квартири грошові кошти в розмірі еквівалентному 400 дол.США щомісяця витратить на погашення боргу за житлово-комунальні послуги по цій квартирі, що виникли станом на 01.01.2017 року. Після сплати боргу ОСОБА_1 зобовязався 1/2 частину від отриманих коштів, що дорівнює еквіваленту 200 дол.США передавати ОСОБА_6

Таким чином, судом встановлено, що витрати, понесені позивачем на погашення боргу за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі не є його особистими витратами, тому у позивача відсутні правові підстави для їх відшкодування в порядку регресу.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування та володіння 1/2 частиною спільної часткової власності у квартирі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.