Справа № 750/146/17 Провадження № 22-ц/795/1638/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив:

- визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_8;

- визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого брата ОСОБА_9.

Позов обґрунтований тим, що 15 грудня 2001 року помер батько позивача ОСОБА_8. Позивач та його брат ОСОБА_9 на час смерті батька проживали з ним, тобто як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину, але не оформлювали її. 18 березня 21 березня 2004 року помер брат позивача ОСОБА_9. Позивач прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_9, оскільки на час смерті проживав з ним. Крім того, позивач вказував в позові, що за заявою ОСОБА_6 (брат позивача) Першою Чернігівською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №661/2004 після смерті ОСОБА_9.

Під час оформлення спадщини у позивача виникли труднощі з отриманням свідоцтва про право на спадкування за законом після померлого батька та брата, а державний нотаріус 19.12.2016 року прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як не надано документ, що підтверджує право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_8. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого брата ОСОБА_9.

З апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_6 (особа, яка не брала участі у справі), який просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

За доводами заявника, суд першої інстанції ухвалюючи рішення не звернув уваги на існування інших спадкоємців померлого батька, а саме заявника ОСОБА_6. Крім того, позивач ОСОБА_7 позбавив життя батька ОСОБА_8, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності у вигляді 7 років позбавлення волі за ч.2 ст.121 КК України, а тому відповідно до ст.1224 ЦК України не може бути спадкоємцем частки майна померлого батька.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам не відповідає рішення суду першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено, що в листі від 10.02.2017 року №1-07/102 (а.с.60) ОЖБК повідомив, що членом кооперативу №44 за адресою: АДРЕСА_4 згідно ордеру №15715 від 23.01.1971 року була ОСОБА_10. Згідно рішення виконкому №349 від 07.12.1987 року наступним членом кооперативу став ОСОБА_8.

Початок виплати кооперативу 1971 рік та повністю кооператив виплачений в 1987 році

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» №4176 від 08.12.2016 року станом на 31.12.2012 року в м. Чернігові право власності на квартиру АДРЕСА_5 не зареєстровано (а.с.9).

15 грудня 2001 року помер ОСОБА_8 (а.с.7 зворот).

Відповідно до довідки №4338 від 09 грудня 2016 року ОСОБА_7 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними ОЖБК м. Чернігова склад сімї складає: ОСОБА_8 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 09.03.1971 року по 31.01.2002 року. На день смерті 15.12.2001 року з ним були зареєстровані: син ОСОБА_7 та син ОСОБА_9 (а.с.11).

18 березня 2004 року помер ОСОБА_9 (а.с.8).

Відповідно до довідки №4353 від 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними ОЖБК м. Чернігова склад сімї складає: ОСОБА_9 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 11.07.1995 року по 19.08.2004 року. На день смерті 18-21 березня 2004 року з ним був зареєстрований брат ОСОБА_7 (а.с.10).

16 квітня 2004 року ОСОБА_6 звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_9 (а.с.29).

16 грудня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Першої чернігівської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 (а.с.43) та після смерті брата ОСОБА_9 (а.с.36 зворот).

Першою чернігівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №814/2016 до майна померлого ОСОБА_8, який помер 15 грудня 2001 року та спадкова справа №661/2004 до майна ОСОБА_9, який помер 18-21 березня 2004 року на підставі заяви ОСОБА_6

19 грудня 2016 року постановою державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_6.

03 січня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з даним позовом до Чернігівської міської ради про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_8 та на 1/4 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після померлого брата ОСОБА_9.

10 травня 2017 року помер ОСОБА_7 (а.с.105)

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року зупинено провадження у даній справі до залучення до участі у справі правонаступників позивача, який помер 10 травня 2017 року.

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 була заведена спадкова справа №6/2017 до майна померлого 10.05.2017 року ОСОБА_7 на підставі заяви ОСОБА_13 (а.с.134-141).

21 листопада 2017 року колегією суддів Апеляційного суду Чернігівської області в судовому засіданні залучено до участі у даній справі ОСОБА_13

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ч. 1, 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Оскільки діяння, зазначені у ч.1 ст.1224 ЦК України, є кримінально караними, вони повинні бути підтверджені вироком суду, який є самостійною та достатньою підставою для позбавлення його спадщини.

Частиною 4 ст.61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2002 року, який набрав законної сили 04.07.2002 року, ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Вироком встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, а вина його доведена в повному обсязі (а.с.111-115).

Таким чином, ОСОБА_7 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_8, а тому позов про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Щодо спадкування після смерті ОСОБА_9, то в задоволенні позовних вимог в цій частині також необхідно відмовити, оскільки позов ОСОБА_7 було подано до неналежного відповідача - Чернігівської міської ради, оскільки спадкоємцем за законом є також ОСОБА_6, який своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, за заявою якого і було заведено спадкову справу, проте не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

На підставі наведеного, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: