Справа № 751/2429/17 Провадження № 22-ц/795/1992/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Ченцова С. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення з житлового будинку, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час розгляду справи були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення є передчасним та незаконним.

Оскаржуваним рішенням суду задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 Усунуто перешкоди ОСОБА_7 у здійсненні права користування будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_2 Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та судовий збір в розмірі 640 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до того, що судом першої інстанції було проігноровано вимоги ч.3 ст. 64 ЖК УРСР, яка передбачає випадок, що у разі, якщо особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК УРСР, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Крім того, суд не взяв до уваги вимоги ч.4 ст. 156 ЖК України, згідно яких припинення сімейних відносин членів сім'ї власника будинку (квартири) з власником житла не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК УРСР.

Також ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги низку істотних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а саме те, що він впродовж тривалого часу - з моменту придбання будинку, постійно утримував його у належному стані, доглядав за ним, проводив ремонт, до цього часу сплачує всі комунальні послуги.

В письмових поясненнях представник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року залишити без змін. Зазначає, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3, тому має право користування цим будинком.

Відповідач ОСОБА_6, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом 09.11.2017 року о 16-00 год. та 27.11.2017 року о 10-00 год., що підтверджується розписками про вручення судових повісток (а.с.67-68, 81-82) в судове засідання не з'явився повторно, а тому можна розглянути справу у його відсутності незалежно від причин повторної неявки в судове засідання за правилами ч.2 ст.305 та ч.4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 14.12.2016 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 5, 7) позивач ОСОБА_7 є власником житлового будинку АДРЕСА_4, який він придбав у ОСОБА_8, який є сином відповідача ОСОБА_6 До укладення цього договору власником будинку АДРЕСА_4 був син відповідача - ОСОБА_8 на підставі договором купівлі-продажу будинку від 07.03.2006 року ( а.с. 35).

По справі також встановлено, що відповідач ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_6 з 07.08.2003 року , але з 2006 року він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5, без реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються довідкою адресно-довідкового підрозділу (а.с.17), актом комісії від 25.07.2016 року (а.с. 6) та актом комісії в іншому складі від 05.05.2017 року (а.с.34).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником будинку АДРЕСА_4, що не оспорюється сторонами, а відповідач не є і не був членом його сім'ї або особою, що постійно проживає з власником та веде з ним спільне господарство, а тому наявні правові підстави для усунення перешкод ОСОБА_7 у здійсненні ним права користування власністю шляхом виселення ОСОБА_6 з житлового будинку.

Висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати усунення порушеного права, зокрема, і від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

Право власності ОСОБА_8, який є сином відповідача ОСОБА_6, припинилось внаслідок відчуження ним житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу. Права членів сім'ї власника житла є похідними від прав самого власника, а тому з припиненням прав власника на житло внаслідок його продажу припиняються і права членів його сім'ї на користування вказаним житлом, якщо інше не було передбачено договором купівлі-продажу. Укладеним між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 договором купівлі-продажу (а.с.5) не встановлено права третіх осіб на користування вказаним будинком.

За наведених обставин посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на положення ч.3 ст. 64 та ч.4 ст. 156 ЖК України не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги (зокрема, щодо оплати відповідачем спожитих комунальних послуг) також не містять підстав для визнання за ОСОБА_6 права користування спірним житлом, та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Отже, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: