Справа № 541/2706/17
Провадження № 2-о/541/179/2017
У Х В А Л А

іменем України

11 грудня 2017 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Попівська сільська рада Миргородського району Полтавської області,-

установив:

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 (Костовича) разом із спадкодавцем ОСОБА_4 (Костівною) на день її смерті, що свідчило б підтвердженнмя факту прийняття спадщини ОСОБА_3

Розгулявши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, ОСОБА_4 померла 12 жовтня 1998 року. Спадщина відкрилася до 01.01.2004. Тому до правовідносин щодо спадкового майна, яке залишилося після її смерті, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року, а не Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 2,55 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219651 № 109 із земель колишнього КСП «Перемога».

Відповідно до норм ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

За правилами ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так, згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З аналізу положень вищевказаних норм вбачається, що будь-яка дія - фактичний вступ чи подання заяви - повинна була мати місце впродовж 6 місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Заявниця звернулась до суду з вимогою про встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_3 (Костовича) разом із спадкодавцем ОСОБА_4 (Костівною) на день її смерті, а законодавством, що діяло на час відкриття спадщини, не передбачено спосіб захисту спадкових прав шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не створює для заявниці ніяких юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 по цивільній справі №6 212/8253/15-ц.

Дані обставини вказують на те, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який відноситься до юрисдикції суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

Враховуючи вищенаведенні вимоги закону, вважаю, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, роз'яснивши право звернення до суду в позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.235 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Попівська сільська рада Миргородського району Полтавської області.

Копію ухвали разом з матеріалами заяви та додатками невідкладно надіслати заявниці.

Роз'яснити заявниці, що розгляд вказаної справи здійснюється в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

ССуддя ОСОБА_5