АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/9035/16-ц Головуючий суддя І інстанції Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/790/6128/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 19 лютого 2004 року. Починаючи з 1997 року власник квартири № НОМЕР_2, що розташована в тому ж будинку, ОСОБА_2, неодноразово заливав його квартиру, внаслідок чого були пошкоджені стіни, стеля, ліпнина, підлога, електропроводка, світильник, ванна, комплект меблі, витяжка повітря та інші елементи помешкання. 25 червня 2013 року в результаті чергового халатного ставлення відповідача до сантехнічного обладнання в його квартирі, йому знову було спричинено матеріальну шкоду шляхом залиття квартири, зокрема, була пошкоджена ванна кімната, а саме: стеля, стіни та підлога та розміщене в цій кімнаті майно. Ці обставини зафіксовані комісією КП «Жилкомсервіс» (ділянка №6) в акті обстеження від 25 червня 2013 року.

У відповідності до звіту про оцінку матеріального збитку від 25 квітня 2016 року та довідки про вартість матеріального збитку від 25 квітня 2016 року при обстеженні квартири встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття згідно акту обстеження від 25 червня 2013 року складає 136090грн.

Неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягала в постійному перебуванні у нервовому стресі, внаслідок чого погіршився стан його здоров'я.

Просить стягнути з відповідача на його користь 136090грн. майнової шкоди, 50000грн. моральної шкоди та 1000грн. судових витрат, а саме оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності з розроблення оцінки матеріального збитку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, його представники позов не визнали.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що розглядаючи справу та ухвалюючи рішення суд не навів обґрунтованих мотивів відмови у задоволенні його позовних вимог, безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст.151, 177, 179 ЖК України, а також «Правила користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями», що призвело до винесення судом не вірного по суті рішення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

За положеннями ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вищевказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

У квартирі № НОМЕР_2, розташованої в цьому ж будинку зареєстрований та фактично проживає відповідач ОСОБА_2

Згідно акту обстеження КП «Жилкомсервіс» дільниця №6 від 25 червня 2013 року, складеного у складі комісії: в.о. начальника дільниці №6 КП «Жилкомсервіс», майстра дільниці №6 КП «Жилкомсервіс», майстра КП «Харківводоканал» причиною залиття квартири НОМЕР_1 є пошкодження (утворення свища) на трубі подачі холодної води до умивальника в кв. НОМЕР_2 (а.с.4).

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 встановлено форму акта, в якому повинно бути відображено, серед іншого, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість).

Отже, акт про обстеження має містити інформацію, яка дозволяє чітко визначити причину залиття, обсяг робіт та матеріалів, необхідних для усунення наслідків залиття приміщень.

Наданий позивачем акт такої інформації не містить. В ньому лише зазначено про наявність пошкоджень ванної кімнати: стелі - гіпсокартон, покраски 4 кв. м., стіни, плитка - 2 кв. м., підлога плитка 5кв.м.

Зі змісту акту не вбачається достовірність встановлення причини затоплення, оскільки комісія не здійснювала обстеження квартири НОМЕР_2 та особисто не встановлювала причину залиття. В акті міститься посилання лише на «слова представника квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_1 та представника квартири НОМЕР_2 - ОСОБА_3».

Відповідач ОСОБА_2 присутнім при його складанні не був, акт складений без участі обслуговуючої організації систем загального користування; не містить відомостей щодо самого затоплення та його наслідків; підпис власника кв.НОМЕР_2 чи його представника акт не містить взагалі.

Таким чином, акт обстеження ані за формою, ані за змістом не відповідає встановленим законодавством вимогам, що у свою чергу унеможливлює встановлення факту наявності вини ОСОБА_2 у залитті квартири ОСОБА_1 та визначення розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття належної йому квартири.

Відповідно до положень ч.1, 3, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту залиття його квартири відповідачем.

Окрім того, як свідчать матеріали справи залиття квартири позивача сталося у червні 2013 року, в той час як звіт про оцінку матеріального збитку, з оглядом квартири позивача, був складений майже через три роки у квітні 2016 року. Чи пов'язані ці пошкодження саме з можливим залиттям квартири позивача у травні 2013 року - невідомо.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток, зокрема, полягає в душевних стражданнях, що фізична особа випробувала в зв'язку з знищенням чи ушкодженням його майна. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною, а факт залиття ОСОБА_2 квартири позивача не доведено, тому підстав для її задоволення колегія суддів також не вбачає.

Вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, та всім наданим доказам дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: