Справа № 2-1300/2004
У Х В А Л А

Іменем України

04.12.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

розглянувши клопотання Московського міського суду про розяснення рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2017 року на адресу суду надійшло клопотання Московського міського суду про розяснення рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому суддя Московського міського суду Басиров І.І. просить розяснити, яким чином виконувати рішення Покровського районного суду від 30.06.2004 року, оскільки як вбачається з наданих документів, син боржника Денис, 24.08.1994 року досягнув повноліття 24.08.2012 року, а аліменти згідно рішення суду підлягають виконанню до досягнення дітьми повноліття. При цьому, згідно виданої судом довідки, аліменти утримані по 31.08.2016 року, станом на 01.09.2016 року заборгованість відсутня. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів на одну дитину вже виконано, в звязку з чим, просить розяснити в якій частині дане рішення суду необхідно виконувати.

У відповідності до положень ч.3 ст. 221 ЦПК України, судом було визнано можливим розглянути заяву про роз'яснення рішення суду у відсутність осіб, які брали участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Неявка осіб, які брали участь у справі, не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

З аналізу наведених процесуальних норм випливає, що роз'яснення судового рішення полягає у викладенні в більш чіткій та конкретній формі резолютивної частини рішення і таке роз'яснення пов'язане та має на меті забезпечити чітке і правильне виконання судового рішення, якщо його зміст є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, що виконує це судове рішення.

Роз'ясненню підлягає судове рішення, яке підлягає виконанню як у добровільному порядку, так і примусовому у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз'ясненню. Крім того, відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'ясненню підлягають лише ті судові рішення, які мають виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово.

Так, як вбачається з рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2004 року, суд вирішив стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки Аліси, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 1-го неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 11.06.2004 року до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, в рішенні чітко прописано, що аліменти будуть стягуватися до досягнення дітьми повноліття. Оскільки син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг повноліття 24.08.2012 року, то стягнення аліментів на його утримання припиняється автоматично з 24.08.2012 року.

Рішення суду, зміст якого просить роз'яснити заявник, ухвалено відповідно до вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14. Текст рішення суду є зрозумілим, доступним для сприйняття та виконання, містить вичерпні, чіткі та такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для роз'яснення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 208-209, 221 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Московського міського суду про розяснення рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_4