Справа № 510/200/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивач та його представник ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 181249 від 12.02.2017 р.) на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, помер - ІНФОРМАЦІЯ_2; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_4; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 2,16 га ріллі, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 57742,59 грн.; копія державного акту на право на земельну ділянку розміром 2,16 га (кадастрові номера - НОМЕР_1; НОМЕР_2), цільове призначення - введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - ОСОБА_4, серія НОМЕР_3; копія довідки Орлівської сільської ради від 28.10.2016 р. № 02-15/448, згідно якої на день смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали син - ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2; копія паспорту ОСОБА_1, з відміткою про реєстрацію - АДРЕСА_1; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, власник - ОСОБА_1, самочинних споруд не має; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1, вартість складає - 28120 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1. Під час життя ОСОБА_5 заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є син - ОСОБА_1, донька ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4 У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживали син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 разом із спадкодавцем, відповідачка по справі ОСОБА_2 була зареєстрована як така, що проживає у будинку спадкодавця, однак фактично не проживала разом із спадкодавцем.

Таким чином, позивач по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак не оформили її відповідно до вимог закону.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,16 га (кадастрові номера - НОМЕР_1; НОМЕР_2) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 та на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_5 На випадок своєї смерті ОСОБА_1 заповідального розпорядження не залишила, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син - ОСОБА_1, який є позивачем по справі та донька ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі.

У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини із матір'ю постійно проживали син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Орлівською сільською радою Ренійського району Одеської області. Відповідачка ОСОБА_2 на спадщину не претендує, та не заперечує проти визнання за братом права власності на спадкове майно.

07.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері та батька та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 на спадщину не претендує та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 на спадщину не претендує, не заперечує про визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки (кадастрові номера - НОМЕР_1; НОМЕР_2) розміром 2,16 га, які належали ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.02.2008 р., серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 06.08.2004 р. № 281/А-2004.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін