Справа № 308/6337/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої - судді: Бенца К.К.,

при секретарі: Струтинська Н.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: будинок Милосердя «Добрий Самаритянин», про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що ОСОБА_3, в інтересах якої подано заяву, перебуває на первинному обліку у службі у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації як дитина-сирота у звязку із смертю обох батьків та розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 30.11.2015 року за № 434 їй надано статус дитини-сироти. На даний час, ОСОБА_3 перебуває на утриманні будинку Милосердя «Добрий Самаритянин». Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 І-ФМ №33822, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Її мати, ОСОБА_5 померла 22.12.2007 року, а батько ОСОБА_6 помер 16.11.2015 року. Після смерті батька ОСОБА_6, відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, зокрема на ? частку квартири, що розташована за адресою : с. Велика Добронь, вул. Молодіжна, 20/1. За життя ОСОБА_6 не залишив заповіт. На момент смерті ОСОБА_6, за адресою Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Молодіжна, 20/1, разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Посилаючись на те, що ОСОБА_3 є спадкоємицею майна померлого батька, спадщину за яким вона прийняла в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, так як є неповнолітньою, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частини квартири за адресою Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Молодіжна, 20/1 у порядку спадкування за законом.

У ході судового розгляду справи позивач, скориставшись правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України, подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини квартири за адресою Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Молодіжна, 20/1 у порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог. Надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Ужгородського району ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Збільшені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 23.06.2000 року народилася ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.11.2015 року серії І-ФМ №33822, виданого виконкомом ОСОБА_4 сільської ради повторно. Батьками дитини записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, копія якого долучена до матеріалів справи.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1995 року, квартира, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., АДРЕСА_1, належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Судом встановлено, що 22.12.2007 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.15/

Після смерті ОСОБА_5 22.12.2007 року, відкрилась спадщина за законом, до складу якої в тому числі входить ? частина квартири, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., АДРЕСА_1, так як за життя ОСОБА_5 заповіт не залишила, що стверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради від 26.06.2017 року № 1710.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради від 03.03.2017 року за № 915, на день смерті ОСОБА_5, яка померла 22.12.2007 року у квартирі за адресою Ужгородський р-н., АДРЕСА_1, були зареєстровані її чоловік ОСОБА_6, донька ОСОБА_7, донька ОСОБА_3, онуки ОСОБА_8,ОСОБА_9

Враховуючи, що спадщина за померлою ОСОБА_5 відкрилася у 2007 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5)

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, спадщину за померлою ОСОБА_5 прийняли її чоловік ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України , кожний в рівних частках по 1/12 частці .

Як встановлено судом, 16.11.2015 року помер ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №202621 виданим виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Ужгородського р-ну від 17.11.2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої в тому числі входить ? частина належної йому квартири, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., АДРЕСА_1, та 1/12 частина вказаної квартири, яку він успадкував після смерті дружини, так як за життя останній заповіт не залишив.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради від 03.03.2017 року за № 914, на день смерті ОСОБА_6, який помер 16.11.2015 року у квартирі за адресою Ужгородський р-н., АДРЕСА_1, були зареєстровані: донька ОСОБА_7, донька ОСОБА_3, онуки ОСОБА_8,ОСОБА_9

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті батька є доньки померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Враховуючи, що спадщина за померлим ОСОБА_6 відкрилася у 2015 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч.3,4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, спадщину за померлим ОСОБА_6 прийняли його доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, як спадкоємець за законом, після смерті батька має право на майно померлого, приймаючи до уваги, що відповідно до діючого законодавства, вона має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217,1218, 1223, 1268-1272 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України суд, -

вирішив:

Збільшені позовні вимоги заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, у порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_14