Справа № 214/4632/17
2/214/2728/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
22 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, діючої в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, діючи в інтересах держави, звернувся до суду з позовом 14.08.2017 року, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, уповноваженим органом якої є Національна гвардія України в особі Військової частини НОМЕР_1 НГУ завдану ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 44 375,53 грн.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору 1600 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №67 від 31.03.2015 року ОСОБА_1 було призначено на посаду водія протитанкового взводу протитанкової батареї батальйону бойового забезпечення. 12.11.2015 року о 18.00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_2 , військовий № НОМЕР_3 , який перебуває у власності військової частини, допустив виникнення ДТП, в результаті якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 28.12.2015 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки автомобіль марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_2 , військовий № НОМЕР_3 , знаходиться на балансі військової частини, та є майном Національної гвардії України, спричинені в результаті ДТП збитки оцінено в сумі 50 000 грн. як шкоду, спричинену державі. Протягом 2016 року ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодував 5624,47 грн., у зв`язку з чим невідшкодованими залишились 44 375,53 грн. В період з травня 2016 року до 11.10.2017 року заборгованість ним в добровільному порядку не погашалась, у зв`язку з чим прокурор Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, керуючись правом на представництво інтересів держави та їх захист, визначеним ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», звернувся до суду з даним позовом.

Представник військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Андреєв А.А. та представники позивачів ВЧ НОМЕР_1 НГУ Драганчук Я.Я., ГУ НГУ Стрикун А.С. правом на участь в судовому засіданні не скористались, однак кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши пред`явлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив справу розглянути за його відсутності, пред`явлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві.

Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , призваного на службу при оголошенні часткової мобілізації з 23.03.2015 року Саксаганським РВК Дніпропетровської області, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) № 66 від 30.03.2015 року та розпорядженням ГУ НГУ від 21.01.2015 року ІІ-т було зараховано в списки особового складу ВЧ НОМЕР_1 НГУ (а.с.3).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №67 від 31.03.2015 року (а.с.4) з 27.03.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду водія протитанкового взводу протитанкової батареї батальйону бойового забезпечення (ВОС 837037П), що також підтверджується відповідними відмітками у військовому квитку серії НОМЕР_4 , виданому на його ім`я та службовій картці (а.с.6, 7).

Як слідує з протоколу про адмінправопорушення серії АП 1 № 376491 від 14.11.2015 року (а.с.12), 12.11.2015 року о 18.00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_3 , по автодорозі Бахчовик с. Андріївка, відволікся від керування автомобілем та не впоравшись з керуванням допустив наїзд на перешкоду (дерево), після чого місце пригоди залишив. В результаті зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.3 «б», 2.10 «д» ПДР України.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №91 від 13.11.2015 року з метою виявлення причин та обставин, що призвели до вчинення ОСОБА_1 правопорушення, призначено проведення службового розслідування (а.с.15-16), що узгоджується з п.17 розділу 4 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року.
З висновків службового розслідування за фактом ДТП за участю водія протитанкового взводу протитанкової батареї батальйону бойового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 15.11.2015 року та наказу №92 від 17.11.2015 року (а.с.19-22, 23-26) слідує, що причинами допущення виникнення аварійної ситуації стали його безвідповідальне ставлення до виконання вимог ПДР України, недостатній досвід водіння у складних дорожніх умовах.

З висновками службового розслідування ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується відповідною відміткою та підписом, виконаними відповідачем без будь-яких зауважень чи заперечень (а.с.22).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 28.12.2015 року (а.с.29), яка набрала законної сили 07.01.2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом ДТП, що мала місце 12.11.2015 року о 18.00 год.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди саме ОСОБА_1 не потребує окремого доказування.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судовим розглядом встановлено, а сторонами визнано, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 експлуатував автомобіль марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_3 , під час виконання службових обов`язків, тобто на законних підставах, а отже до нього підлягають застосуванню положення ч.2 ст.1187 ЦК України щодо обов`язку відшкодування позивачеві шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до талону паспорта (а.с.10), автомобіль марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_3 , перебуває на обліку ВЧ НОМЕР_1 НГУ та знаходиться у власності Національної гвардії України, яка, в свою чергу, згідно ст.ст.4, 22 Закону України «Про Національну Гвардію України» перебуває на повному державному забезпеченні за рахунок коштів державного бюджету. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що пошкоджений транспортний засіб в розумінні абз.2 п.2 розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, є військовим майном, а відповідно державним, що закріплене за військовою частиною, а тому відшкодування шкоди має здійснюватись державі, представленій ВЧ НОМЕР_1 НГУ.
Як слідує з преамбули та п.2 розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна, зокрема, в результаті пошкодження військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей.
Так, згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт № 6 від 18.12.2015 року (а.с.27-28), вартість робіт, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу марки КРАЗ вантажний 5233, р/н НОМЕР_3 , становить 50 000 грн. ( з урахуванням ПДВ).

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №33 від 26.01.2016 року (а.с.31), ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності із здійсненням щомісячного відрахування з його грошового забезпечення в розмірі 20% на загальну суму 50 000 грн., що відповідає вимогам п.25 розділу 4 Положення.

Відповідно до довідки (а.с.35) протягом 2016 року ОСОБА_1 в добровільному відшкодував 5624,47 грн., залишок невідшкодованих збитків склав 44 375,53 грн., які відповідач зобов`язався відшкодувати в добровільному порядку, про що надав розписку від 29.04.2016 року (а.с.32).

Однак, після звільнення згідно наказу №140 від 29.04.2016 року (а.с.33) та станом на момент ухвалення рішення по справі, відповідач спричинені ним матеріальні збитки в повному обсязі не відшкодував.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі із стягненням з ОСОБА_1 на користь держави в особі ВЧ НОМЕР_1 НГУ матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 44 375,53 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південно-східного регіону України 1600 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.34).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 61, 88, 174, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України,суд, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, діючої в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, , МФО 820172, р/р № НОМЕР_5 в ДКСУ м. Київ, матеріальну шкоду в розмірі 44 375 (сорок чотири тисячі триста сімдесят п`ять) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південно-східного регіону України 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Євтушенко О.І.