Справа № 178/1238/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
23 листопада 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого Цаберябого Б.М.
при секретарі Янченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ-О", Фермерського господарства «ДОБРОБУТ-АГРО.», третя особа сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ-АГРО», про визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, -
Позивачка стверджує, що ніяких договорів оренди землі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О» не укладала та не підписувала і сам факт існування державної реєстрації такого договору протиріче її волевиявленню. Та вважає, що такі дії відповідачів порушують його законні права. Також не надавала згоди на суборенду належної їй земельної ділянки. Тому позивачка звернулася до суду з проханням визнати недійсним з моменту укладення договір 20 оренди належної їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17 квітня 2001 року Головою Покровської сільської ради народних депутатів, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,367 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, укладений 01 липня 2017 року від імені ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», ідентифікаційний код ЄДРПОУ юридичної особи 38661741; та визнати недійсним з моменту укладення договір № 13 суборенди належної їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17 квітня 2001 року Головою Покровської сільської ради народних депутатів, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,367 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, укладений 01 серпня 2016 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», ідентифікаційний номер юридичної особи 38661741 та Фермерським господарством «ДОБРОБУТ-АГРО.», ідентифікаційний номер юридичної особи 40702630. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідачів на її користь 1280 гривень судового збору.
Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про день слухання справи сповіщені.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 пояснила, що в її власності перебуває призначена для товарного сільгоспвиробництва земельна ділянка, яку вона здала в оренду СТОВ «Добробут АГРО». Згодом їй стало відомо, що від її імені укладений договір на оренду цієї ж земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», яке здало ділянку в суборенду Фермерському господарству «ДОБРОБУТ-АГРО.». Цих договорів вона не підписувала і нікому не давала згоди на суборенду землі.
У відповідності до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Проте належним чином повідомлені про день та час розгляду справи відповідачі жодного разу в судове засідання не з'явився, станом розгляду справи жодного разу не поцікавилися. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені, оскільки згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.
Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 10 серпня 2016 року державним реєстратором Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Профатіловою Мариною Сергіївною зареєстровано право оренди (суборенди) земельної ділянки, що належить позивачці, терміном на 10 років з відповідачем-1 та право суборенди відповідача-2. Позивачка стверджує, що ніяких договорів оренди землі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О» не укладала та не підписувала, згоди н суборенду землі не давала і сам факт існування державної реєстрації такого договору протиріче його волевиявленню. А згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до роз'яснень, даних п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Таким чином, оскільки у встановленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 обрала спосіб захисту свого права шляхом визнання правочину недійсним у зв'язку з тим, що ніяких договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «ВБ-О» вона не укладала та не підписувала.
Відповідно до ч.1 Положеннями ч.1 ст.16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).
Ухвала суду від 17 жовтня 2017 року про витребування доказів вілповідачем-1 залишені без виконання. Тому суд змушений почерпувати дані щодо укладення та реєстрації спірних договорів з наявних у справі матеріалів - інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 86527549 від 05 травня 2017 року.

Наведені обставини і обумовлюють висновок суду про невідповідність спірних договорів правилам ст. 203 ЦК України, про реєстрацію спірних договорів за наявності зареєстрованого у встановленому порядку і діючого іншого договору оренди тієї ж земельної ділянки, що за правилами ст. 215 ЦК України обумовлює недійсність правочинів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Таким чином перелічені докази, а також показання свідка про те що вона нікому не давала згоди від її імені укладати договір оренди з відповідачем, договору оренди з відповідачем вона не підписувала і не давала згоди на суборенду належної їй земельної ділянки свідчать про те, що договір оренди земельної ділянки та договір суборенди укладені без дотримання перелічених вимог ст. 203 ЦК України, ст.ст. 1, 8 Закону України «Про оренду землі».

Наведені обставини обумовлюють висновок суду про задоволення позовних вимог, що за правилами ст. 88 ЦПК України покладає на відповідачів солідарний обов'язок по сплаті судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 224,226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсним з моменту укладення договір № 20 оренди належної ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17 квітня 2001 року Головою Покровської сільської ради народних депутатів, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,367 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, укладений 01 липня 2017 року від імені ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», ідентифікаційний код юридичної особи 38661741.

Визнати недійсним з моменту укладення договір № 13 суборенди належної ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17 квітня 2001 року Головою Покровської сільської ради народних депутатів, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8,367 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, укладений 01 серпня 2016 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», ідентифікаційний номер юридичної особи 38661741 та Фермерським господарством «ДОБРОБУТ-АГРО.», ідентифікаційний номер юридичної особи 40702630.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», ідентифікаційний код юридичної особи 38661741 та Фермерського господарства «ДОБРОБУТ-АГРО.», ідентифікаційний номер юридичної особи 40702630 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 1280 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р