Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4985/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 55 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

ОСОБА_1

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до гаражного кооперативу «Світанок», голови правління гаражного кооперативу «Світанок» ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2017 року,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про захист трудових прав, після уточнення позовних вимог остаточно просив стягнути з гаражного кооперативу «Світанок», голови правління гаражного кооперативу «Світанок» ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34615грн.14коп. за період з 15.07.2015року по 27.04.2017 року (а.с.48-49). В обґрунтування позову зазначив, що на день звільнення 15.07.2015 року не було виконане рішення суду від 10 червня 2015 року, яким з гаражного кооперативу «Світанок», на його користь стягнута заробітна плату в сумі 14767грн.32коп. Рішення виконувалось до 28.04.2017 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року, яке набрало законної сил з моменту проголошення, задоволено позов ОСОБА_2 до гаражного кооперативу «Світанок» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішення в частині стягнення заробітної плати виконувалось частинами до 28.04.2017 року.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-144ц13, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що в період з дня поновлення на роботі по день звільнення - з 10.06.2015 року по 15.07.2015 року позивач фактично не працював, йому не нараховувалася заробітна плата, відсутня заборгованість і немає підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Проте, поза увагою суду залишився зміст підстав позову, оскільки позивач повязував порушення своїх прав із невиплатою коштів, стягнутих рішенням суду від 10 червня 2015 року. Та обставина, що позивач і його представник помилково вважають ці кошти нарахованою, але невиплаченою при звільненні заробітною платою, не має правого значення для вирішення спору.

Середньоденний заробіток ОСОБА_2, розмір якого встановлений рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року, становить 67грн.74коп. Затримка виконання рішення мала місце з 10 червня 2015 року по 28 квітня 2017 року, проте у позовній заяві позивач просить стягнути кошти лише за період з 15 липня 2015 року по 28 квітня 2017 року. Із урахуванням принципу диспозитивності суд апеляційної інстанції діє в межах позовних вимог. Період з 15 липня 2015 року по 28 квітня 2017 року охоплює 451 робочий день. Отже, середній заробіток за цей період становить 30550грн.74коп.

Відповідальним за порушення трудових прав позивача є юридична особа, з якою він перебував у трудових відносинах. Позов до ОСОБА_4 заявлений безпідставно.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення.

Стягнути з гаражного кооперативу «Світанок» на користь ОСОБА_2 середній заробіток в розмірі 30550грн.74коп.

У решті вимог та у позові до голови правління гаражного кооперативу «Світанок» ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з гаражного кооперативу «Світанок» на користь держави судовий збір в розмірі

3360грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: