Справа № 369/1201/17
Провадження № 2/369/1573/17
05.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,
за участю секретаря Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", третя особа ОСОБА_2 про припинення дії договорів іпотеки,
Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено Договір факторингу від 12.12.2011р. № 1 (далі - Договір факторингу 1) та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011р. (далі - Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки), за якими нібито відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки відповідно, на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».
Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на предмет іпотеки, що є підставою для припинення іпотеки.
При цьому, чинним законодавством не передбачається можливості відновлення вже припиненої у встановленому порядку іпотеки, тобто припинення іпотеки мас остаточний характер.
Таким чином, іпотеку припинено, а суд має встановити вказаний факт.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.
Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.
За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, 19 жовтня 2015 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 31-616/10-2005П, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 100 000 доларів США, зі сплатою 11 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту, відповідно до графіку, що є невідємною частиною кредитного договору, в строк до 19 жовтня 2015 року включно.
19 жовтня 2005 року АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 31-616/-2005 П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 31-616/10-2005П.
З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором № 31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0905 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Мічуріна, б/н.
12 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого права вимоги заборгованості за кредитними договорами, які укладалися між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 були відступлені ТОВ «Кей-Колект».
Так, право вимоги за вищевказаними кредитними договорами та договорами іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект» згідно Договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», та договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 12 грудня 2011 року за реєстровим номером 5207-5208, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».
Оскільки згідно умов іпотечних договорів у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання та/або іпотекодавцем умов іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, тому згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іптекодержателя, викладеного в іпотечних договорах, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було здійснено задоволення вимог шляхом позасудового врегулювання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, передбаченого ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2016 у справі № 369/12204/15-ц було скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24037096 від 31 серпня 2015 року про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Мічуріна, 91, кадастровий номер :03:001:0005, запис про право власності № 10984080 від 31 серпня 2015 року. Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24044256 від 31 серпня 2015 року про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Мічуріна, 91, запис про право власності № 10987060 від 31 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина „судового розгляду".

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як визначено у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент укладення договорів іпотеки, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини одо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 5 даного закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила що ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на предмет іпотеки, що є підставою для припинення іпотеки.

Між тим, судовим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області що набрало законної сили, було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на предмети іпотеки.

Таким чином, на момент розгляду справи, в суді право власності відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не зареєстровано на предмет іпотеки як того вимагає цивільне законодавство України, а отже останній не набув права власності на предмет іпотеки, а тому в силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» така іпотека не може бути припиненою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 не надала. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 546, 572, 575, 598, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209 213-218 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", третя особа ОСОБА_2 про припинення дії договорів іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня отримання сторонами його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко