Справа № 459/774/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3566/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу - Степанчук Ірини Михайлівни, державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори - Стеців Марії Романівни, Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області про визнання недійсним (нікчемним) правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що будинковолодіння належало батькові та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, то спочатку необхідно було визначити їх частки у цьому спірному майні, зареєструвати ці частки у встановленому законом порядку, а лише тоді можна було вирішувати питання відчуження кожним із співвласників свого майна. Тому вважає, що договір дарування був укладений незаконним шляхом та поспіхом, оскільки батько був важко хворий та не міг достатньою мірою усвідомлювати значення своїх дій.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено,що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_10, від першого шлюбу.

Крім неї, у ОСОБА_10 від першого шлюбу є також син, та брат ОСОБА_4 ОСОБА_5

Другою дружиною ОСОБА_10 є відповідачка по справі - ОСОБА_2.,1969 р.н., шлюб з якою був зареєстрований 01 липня 1992 року.

Від другого шлюбу у ОСОБА_10 є син - ОСОБА_7,1992 року народження.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 13.12.2012 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 змінив ім»я на ОСОБА_5

ОСОБА_11 змінив ім»я на ОСОБА_12, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 16.01.2010 року серії НОМЕР_2.

ОСОБА_12 змінив ім»я на ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 07.12.2011 року серії НОМЕР_3.

За життя ОСОБА_10 збудував індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка була надана йому у власність рішенням виконкому Червоноградської міської ради від 17 грудня 1992 року №477 та №331 від 24 листопада 2005 року.

Із декларації про готовність будинку до експлуатації, зареєстрованого 23 жовтня 2013 року в Інспекції ДАБК у Львівській області, назване будинковолодіння будувалося у період з 1992 року по 2005 роки (в період шлюбу з ОСОБА_2.)

ОСОБА_10 є власником, зокрема, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 10.12.2013 року.

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2013 року, ОСОБА_10 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4

Відповідно до копії договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013 року зареєстрованого в реєстрі №2877, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С., ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар належні йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними господарськими спорудами та земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 У зв»язку із станом здоров»я дарителя договір дарування посвідчено за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_5

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна №36959403 від 29.04.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №486/2014, що підтверджується копією даної спадкової справи.

Згідно довідки Червоноградської ЦМЛ від 24.04.2015 року №2338, ОСОБА_10 на обліку у психіатра та нарколога не перебував.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з ч. 1-3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як зазначено у ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-131цс14 від 17.09.2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами (стаття 212 ЦПК України), будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку № 3070 криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку за матеріалами цивільної справи № 459/774/15-ц, складеного 30.11.2015 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О., рукописні записи: «ОСОБА_10», розташовані після слова «Підписи» на двох примірниках Договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013 р., що був укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2; в графі «Розписка в отриманні нотаріально оформленого документу» в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Степчук І.С. за 2013 рік під №2877 та в графі «Підпис особи, яка зробила виклик або для якої вчинялася нотаріальна дія» в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса за 2013 рік, виконані однією особою, ОСОБА_10 під впливом збиваючих факторів природного характеру. Підписи від імені ОСОБА_10, розташовані після слова «Підписи» на двох примірниках Договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013р., що був укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, в графі «Підпис особи, яка зробила виклик або для якої вчинялася нотаріальна дія» в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса за 2013 виконані ОСОБА_10.

Згідно висновку №3071 судової психолого-психіатричної експертизи за матеріалами цивільної справи № 459/774/15-ц складеного 22.02.2016 року судовими експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, ОСОБА_10 на момент підписання договору дарування 30.12.2013 року імовірно перебував в пригніченому стані, викликаному астенічним станом внаслідок соматичного захворювання, який міг проявлятись в пригніченості, апатичності, в»ялості, зниженні ініціативності, пригніченій руховій та мовній активності. В наданих на дослідження матеріалах справи відсутні свідчення, які б вказували на те, що рукописний текст та підписи від імені ОСОБА_10 у екземплярі договору дарування від 30.12.2013 р. виконувався особою під впливом психологічного тиску. Відповідь на запитання в частині «в тому числі під диктовку» не входить до компетенції експерта- психолога та експерта-психіатра. У момент підписання договору дарування від 30.12.2013 р. ОСОБА_10 тяжким психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Інформація про перебування на лікуванні ОСОБА_10 у момент підписання правочину 30.12.13 року в матеріалах справи та медичній документації відсутня.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1 від 05.01.2017 року Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології, ОСОБА_10 в момент укладання та посвідчення договору дарування від 30.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. і зареєстрованого в реєстрі за №2877, згідно з яким він подарував, а ОСОБА_2 - прийняла в дар належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться у АДРЕСА_5 на психічні розлади, не страждав і міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що жодних доказів того, що ОСОБА_10 не підписував оспорюваний договір, чи у момент його підписання волевиявлення останнього не було вільним чи не відповідало його волі позивачем суду не подано,права на спірне майно були зареєстровані лише за ОСОБА_10, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.