Справа № 408/8240/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з цим позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_2 постійно порушує виконання зобовязань за кредитним договором № 332бл від 06 грудня 20134 року, а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не виконали зобовязань за договорами поруки, на попередження про необхідність сплати боргу не реагують, просить стягнути на свою користь зі ОСОБА_2 з кожним окремо поручителем в солідарному порядку 7174,02 грн. - загальну суму заборгованості за кредитним договором з урахування процентів за користування кредитом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, додатково суду пояснив,, що борг у відповідача ОСОБА_2 виник внаслідок розбіжності між програмою «КС Фінанси» та наданим відповідачем квитанціями, тобто у програмі виявились відсутніми платежі за квитанціями від 20 березня 2013 року та від 17 червня 2015 року по 2335,00 грн. кожна. З цих квитанцій одну підписував ОСОБА_7, другу ОСОБА_8. Виписана ОСОБА_9 квитанція взагалі не відповідає програмі «КС Фінанси».. Також представник позивача на питання суду пояснив, що якщо б ці суми були зараховані, у відповідачів не виникло б заборгованості.

Відповідачі позов не визнали, вважали його необґрунтованим, оскільки, на їх думку, кредитні зобовязання відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем були погашені. Також другий відповідач ОСОБА_3 зазначила, що кредитна спілка нікому не розяснювала, яким саме повинен бути документ , що підтверджує сплату грошей. Вони брали будь-який документ, що підтверджував сплату коштів, головне, щоб на ньому стояв підпис та печатка.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 06 грудня 2013 року був укладений кредитний договір № 332 бл, за яким кредитна спілка «Імперіал ЛТД» надала ОСОБА_2 кредит у розмірі 31000,00 грн. строком на 24 місяці під 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

В забезпечення виконання своїх зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, у цей же день між позивачем, відповідачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з кожним окремо, були укладені договори поруки №№ 332 бл/1, 332 бл/2, 332 бл/3, 332 бл/4 відповідно.

За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобовязувався повернути кредит у повному обсязі згідно графіку платежів до 06 грудня 2015 року, а також сплатити проценти за користування кредитом. Кожного місяця відповідач повинен був сплачувати майже однакову суму- 2335,00 грн.

Укладеними договорами поруки між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 передбачається, що поручителі кожен окремо з відповідачем ОСОБА_2 зобовязувалась солідарно відповідати за своєчасне і повне виконання своїх зобовязань останньою за кредитним договором.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт отримання кредитних грошей, тому суд цей факт вважає доведеним.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 12) вбачається, що в ньому дійсно не враховані дві квитанції, надані відповідачем ОСОБА_2 позивачу, а саме від 20 грудня 2013 року (а.с. 79) та від 17 червня 2015 року (а.с.78).

Також цей розрахунок заборгованості свідчить про те, що якщо б дані платежі позивачем були враховані, то на момент закінчення строку дії кредитного договору, 06 грудня 2015 року, у відповідача заборгованості за кредитним договором не існувало би, тим більше, що ОСОБА_2 на той момент здійснив погашення заборгованості на 1396,33 грн. більше, ніж повинен був (4670,00 грн. (сума двох незарахованих платежів) 3273,67 грн. (сума нарахованої заборгованості на 31.12.2015) = 1396,33 грн.).

Аналізуючи надані сторонами пояснення, а також наведені вищі докази виходить, що предметом цього позову насправді є не питання належного виконання відповідачами своїх договірних зобовязань перед позивачем, а спір щодо дійсності представлених позивачу квитанцій відповідачем про сплату кредитних платежів.

Між тим, допитаний у якості свідка ОСОБА_10, який на той час займав посаду директора Біловодської філії КС «Імперіал ЛТД», суду підтвердив, що, дійсно, це він виписував квитанцію на імя відповідача ОСОБА_2 від 20 грудня 2013 року і вона дійсна. Від руки квитанції він виписував за усною вказівкою керівництва тоді, коли не було бухгалтера-касира (відрядження, хвороби і т.ін), яким працював ОСОБА_8 Після того, як виходив на роботу бухгалтеркасир, він віддавав гроші останньому, який потім все вносив в програму «КС Фінанси» і роздруковував квитанції на компютері. Особисто він з програмою «КС Фінанси» не працював, тому не міг особисто перевірити правильність руху коштів, хоча він ставив перед керівництвом питання щодо того, щоб його направили на відповідні курси. Однак вони заперечували, вказували на відсутність такої необхідності, тим більше, що рух коштів щомісячно контролювали з центрального офісу.

З огляду на дані свідком пояснення у суду не виникає сумнівів в тому, що відповідач ОСОБА_2 протягом строку дії кредитного договору в повному обсязі повернув кредитні кошти позивачу. Відсутність їх у позивача є наслідком не провини відповідача ОСОБА_2, а наслідком неналежної організації роботи структурних підрозділів КС "Імепріал ЛТД".

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалось вище відповідач ОСОБА_2 на момент закінчення дії кредитного договору повернув кошти позивачу з переплатою на суму 1396,33 грн., отже, виходячи з наведеної вище норми закону, його зобовязання перед позивачем припинилось, у звязку з цим позивач не вправі був в подальшому нараховувати відповідачу заборгованість, а також відповідно до п. 3.8 кредитного договору підвищувати відсоткову ставку.

За таких обставин суд не бачить підстав для задоволення позовних вимог позивача не тільки щодо відповідача ОСОБА_2, а також щодо всіх відповідачів, оскільки їх зобовязання перед позивачем виникали лише у разі невиконання своїх зобовязань відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу залишити без задоволення за необґрунтованістю.

Стягнути з кредитної спілки «Імперіал ЛТД» 1378,00 грн. суму судового збору, сплату якого позивачеві було відстрочено до винесення у справі рішення на підставі ухвали суду від 29.03.2017.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: