Справа № 500/6738/16-ц
Провадження № 2/500/1313/17
УХВАЛА

08 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків та заборгованості за договором поруки.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків та заборгованості за договором поруки.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_4 надав заяву від 10.08.2017 року про розєднання позовних вимог в самостійні провадження, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_4 мешкає та зареєстрований у м. Харків, а співвідповідач ОСОБА_5 мешкає в м. Ізмаїлі, враховуючи зміст позовної заяви вимоги до співвідповідача не є основними і їх обєм не є співрозмірним з вимогами першого відповідача. У разі звернення ОСОБА_4 до іншого суду із позовом про визнання договору поруки недійсним, це призведе до зупинення провадження по цій справі доки не буде розглянута справа по суті іншим судом. Таким чином, виникають ускладнення при розгляді та вирішенні цієї справи при наявності обох відповідачів та обєднаних позовних вимог, фактично не повязаних між собою.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву та наполягає на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти розєднання позовних вимог в самостійні провадження мотивуючи тим, що з правового висновку Верховного Суду України вбачається, що подача позову про визнання договору поруки недійсним не тягне за собою обовязкового зупинення розгляду справи, доводи відповідача, що заявлені позовні вимоги можуть бути розєднані, оскільки їх спільний розгляд ускладнить розгляд справи є декларативним.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1921092, 58 грн. збитків, завданих невиконанням змішаного договору поставки підряду за розпискою від 05.06.2009 року та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1000 грн. заборгованості по договору поруки б/н від 01.12.2016 року.

В судовому засіданні представником відповідача була надана ухвала судді Приморського суду м. Одеси від 06.10.2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним.

Таким чином, представником ОСОБА_4 не було надано доказів його звернення до суду із позовом про визнання недійсним договору поруки б/н від 01.12.2016 року.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 є однорідними, які нерозривно взаємопов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення іншої вимоги і розєднання позовних вимог в самостійні провадження потягне за собою зупинення однієї справи до розгляду іншої справи, що значно ускладнить вирішення справи та порушить право сторін на розумні строки розгляду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 від 10.08.2017 року про розєднання позовних вимог в самостійні провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 126 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_4 від 10.08.2017 року про розєднання позовних вимог в самостійні провадження відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6