Провадження № 2/520/1509/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.11.2016 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29011,55 гривень за кредитним договором без номеру від 27.12.2010 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що між банком та ОСОБА_1 27.12.2010 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала від банку кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з неналежним виконанням зобовязань з повернення кредитних коштів у ОСОБА_1 перед банком утворилась заборгованість яка станом на 31.10.2016 року становить 29011,55 гривень, з яких 2207,55 гривень заборгованість за кредитом,21696,31 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом 3250,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи фіксована частина у розмірі 500 гривень та процентна ставка у сумі 1357,69 гривень. Неналежне виконання боржником умов кредитного договору слугувало причиною для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору.

У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Неналежне виконання боржником ОСОБА_1 зобовязань з повернення кредитних коштів стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом.

Представник позивача до судового засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про можливість розгляду справи за відсутністю представника ПАТ КБ «Приватбанк», в якій також зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, надала до суду заперечення проти позову, в якому зазначено, що кредитного договору на який в позові посилається представник, остання з банком не укладала, підпису свого не ставила, більш того в матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України видане на імя ОСОБА_1, тоді як договір нібито підписаний 27.12.2010 року, коли вона мала прізвище ОСОБА_2, копії паспорту з дівочим прізвищем позивачем не надано. Відповідач посилається в своїх запереченнях на неналежність доказів, наданих з боку позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем письмові докази , що містяться в матеріалах справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між банком та ОСОБА_2, 27.12.2010 року укладено кредитний договір без номеру , який складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статей 526,527,530ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору.

У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом,відповідачка порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті1054та частини другої статті1050ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено частиною другою ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обовязок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобовязаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Так, дослідивши надані по справі докази, суд зазначає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи хто саме є боржником за кредитним договором також з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається що станом на 12.09.2012 року кількість днів користування кредитом 1, загальна сума заборгованості по процентам 0,00 гривень, сума комісії та пені 0,00 гривень, сума погашення за наданим кредитом 0,00 гривень. З матеріалів справи, а саме з заяви анкети, від 27.12.2010 року вбачаєтьяся, що в заяві не зазначено суму отриманого кредиту та терміну його повернення. в судове засіданні представник позивача не з'явився, інших доказів суду не надав. Таким чином, позивачем не надано достатніх та належних доказів для підтвердження наявності заборгованості у відповідача за вказаним кредитним договором на суму 29011,55 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212, 215, 223,294 ЦПК України , ст.ст. 549, 598,599, 625, 526,527,530,1054ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.