Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3073/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадковий будинок та визнання прав та обов'язків забудовника,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадковий будинок та визнання прав та обов'язків забудовника.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачів - ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачів - ОСОБА_8, після смерті яких відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в АДРЕСА_1.

На час смерті батька та матері разом з батьками в спадковому житловому будинку в АДРЕСА_1 проживав брат позивачів - ОСОБА_1.

Таким чином, після смерті батька позивачів ІНФОРМАЦІЯ_3 вище вказаний житловий будинок успадкували мати - ОСОБА_8 та брат ОСОБА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері позивачів її частку в порядку, передбаченому ч.2 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року успадкував брат позивачів ОСОБА_1, який вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном. Заяв до нотаріальної контори після смерті матері ніхто не подавав.

Батьки мали чотирьох дітей: ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, а також позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, позивачі по справі на протязі встановленого шестимісячного строку подали до Виноградівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, за життя брат позивачів ОСОБА_1, як і їх батьки, не оформили свої справа на спадковий житловий будинок, який будувався відповідно до закону, що підтверджується дозволом на проведення будівельних робіт № 109 від 1957 року, актом від 13.04.1955 року про відведення земельної ділянки площею 600 кв.м. для будівництва будинку в АДРЕСА_1. Таким чином будинок будувався у відповідності до діючого на той час законодавства і входить на даний час до складу спадщини.

Також до складу спадщини входить незавершений будівництвом житловий будинок (готовність 7%), а саме - фундамент, розташований в АДРЕСА_2, який належав брату позивачів - ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 і після смерті якого позивачами до Виноградівської державної нотаріальної контори подано заяви про прийняття спадщини. Брат позивачів ніколи не був одруженим, дітей не мав, а тому єдиними його спадкоємцями є його рідні брат та сестра - позивачі по справі, як спадкоємці другої черги, оскільки спадкоємці першої черги відсутні.

Вище вказаний фундамент будувався братом у відповідності до законодавства, що підтверджується матеріалами будівельного паспорта.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 553 від 12.08.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_7, правовстановлюючих документів на будинок не оформлено. Інвентаризаційна вартість будинку становить 109 847 грн., він побудований в 1960 році.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 554 від 12.08.2017 року незавершений будівництвом (7% готовності) житловий будинок в АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_1 на підставі будівельного паспорту 21.09.1982 року. Інвентаризаційна вартість фундаменту становить 31 795 грн.

Відповідачами по справі залучено дітей померлої сестри позивачів - ОСОБА_9 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Інших спадкоємців немає.

У зв'язку з тим, що життя спадкодавцями не виготовлено правовстановлюючих документів на житловий будинок, а інший будинок будівництвом не завершений, позивачі просять визнати за нами право власності на вище вказаний спадковий житловий будинок по 1/2 частині за кожним та визнати забудовниками вище вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку (фундаменту) - в 1/2 частині за кожним з позивачів.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Киретів В.В. у судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.35, 36).

Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом УРСР (1963 р.) та Цивільним кодексом України (2003 р.).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачів - ОСОБА_7 (а.с.11), а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачів - ОСОБА_8 (а.с.12), після смерті яких відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в АДРЕСА_1.

На час смерті батька та матері разом з батьками в спадковому житловому будинку в АДРЕСА_1 проживав брат позивачів - ОСОБА_1.

Після смерті батька позивачів ІНФОРМАЦІЯ_3 вище вказаний житловий будинок успадкували мати - ОСОБА_8 та брат ОСОБА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері позивачів її частку в порядку, передбаченому ч.2 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року успадкував брат позивачів ОСОБА_1, який вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном.

Батьки мали чотирьох дітей: ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17), ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20), а також позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, позивачі по справі на протязі встановленого шестимісячного строку подали до Виноградівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.51, 52).

Разом з тим, за життя брат позивачів ОСОБА_1, як і їх батьки, не оформили свої справа на спадковий житловий будинок, який будувався відповідно до закону, що підтверджується дозволом на проведення будівельних робіт № 109 від 1957 року (а.с.35), актом від 13.04.1955 року про відведення земельної ділянки площею 600 кв.м. для будівництва будинку в АДРЕСА_1 (а.с.33). Таким чином будинок будувався у відповідності до діючого на той час законодавства і входить на даний час до складу спадщини.

Також до складу спадщини входить незавершений будівництвом житловий будинок (готовність 7%), а саме - фундамент, розташований в АДРЕСА_2, який належав брату позивачів - ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 і після смерті якого позивачами до Виноградівської державної нотаріальної контори подано заяви про прийняття спадщини.

Брат позивачів не був одруженим, дітей не мав, а тому єдиними його спадкоємцями є його рідні брат та сестра - позивачі по справі, як спадкоємці другої черги, оскільки спадкоємці першої черги відсутні.

Вище вказаний фундамент будувався братом у відповідності до законодавства, що підтверджується матеріалами будівельного паспорта.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 553 від 12.08.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_7, правовстановлюючих документів на будинок не оформлено. Інвентаризаційна вартість будинку становить 109 847 грн., він побудований в 1960 році (а.с.29).

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 554 від 12.08.2017 року незавершений будівництвом (7% готовності) житловий будинок в АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_1 на підставі будівельного паспорту 21.09.1982 року. Інвентаризаційна вартість фундаменту становить 31 795 грн (а.с.36).

.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР 1963р. та ст.16 Цивільного кодексу України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦКУРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на

спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування мають

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, будинок будівництвом завершений, 1960 року побудови, має окремий порядковий номер, зареєстрований у встановленому законом порядку, однак оригінал правовстановлюючого документу втрачений. Інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 цитованого Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною корисною площею 72,8 кв.м., в тому числі житловою площею 40,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та права та обов'язки забудовника 1/2 частини житлового будинку (готовність 7%), розташованого в АДРЕСА_2, з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на ім'я ОСОБА_1 документів, що посвідчуюсь право власності.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку із загальною корисною площею 72,8 кв.м., в тому числі житловою площею 40,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та права та обов'язки забудовника 1/2 частини житлового будинку (готовність 7%), розташованого в АДРЕСА_2, з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на ім'я ОСОБА_2 документів, що посвідчуюсь право власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо