УХВАЛА

16.11.2017 року Провадження №2/425/400/17

Справа №752/20288/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар: Гайворонська І.В., за участю представника ОСОБА_1: ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), представника ОСОБА_3: ОСОБА_4,

у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1, народного депутата України, Лідера Радикальної партії, до ОСОБА_3, народного депутата України, співголови політичної партії «Опозиційний блок», про захист особистих немайнових прав, відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні, представник ОСОБА_1: ОСОБА_2, як представник відповідача за зустрічним позовом, оголосив клопотання про передачу справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва, на підставі статті 109 та 116 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, у звязку із тим, що на час вирішення питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, не було відомо зареєстроване місце проживання відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1 (яке знаходиться на території Печерського району міста Києва), а оскільки докази цього представник надає, а розгляд справи по суті не починався, справу слід передати на розгляд до Печерського районного суду міста Києва. Оскільки тільки так ОСОБА_5, який працює і проживає у Печерському районі міста Києва, зможе, якщо він забажає дати пояснення суду, зявитись до суду, і його право на доступ до суду не буде порушеним.

Позиція представника позивача за зустрічним позовом полягала у тому, що незважаючи на те, що відповідач за зустрічним позовом має зареєстроване місце проживання на території Печерського району міста Києва, і працює там же, положення статей 109 та 116 Цивільного процесуального кодексу України, для вирішення питання щодо підсудності зустрічного позову, правового значення не мають, оскільки у випадку предявлення такого позову, він безальтернативно приймається судом до спільного розгляду із первісним.

А суд, заслухавши пояснення представників сторін, і уважно ознайомившись із змістом поданого клопотання з доданими до нього документами, на підставі норм процесуального права, дійшов до таких висновків, виходячи при цьому із наступних мотивів:

В силу положень частини 1 статті 109 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання.

Разом з цим, положення статті 110 та частини 1 статті 113 ЦПК України передбачають випадки коли підсудність справи обирає позивач, проте стаття 111, частина 2 статті 113, стаття 114 ЦПК України унормовують випадки, коли підсудність справи не залежить від волі ні позивача, ні відповідача.

І до цих, останніх випадків, тобто випадків, коли підсудність справи не залежить від волі ні позивача, ні відповідача, входить і випадок подання зустрічного позову. Оскільки частина 2 статті 113 ЦПК України чітко встановлює, що зустрічний позов незалежно від його підсудності предявляється в суді за місцем розгляду первісного позову.

Тож з огляду на це, незважаючи на те, що на момент вирішення судом питання про прийняття зустрічної позовної заяви, суду не було відомо зареєстроване місце проживання відповідача за зустрічним позовом, і таку інформацію надано представником відповідача за зустрічним позовом у даному судовому засіданні, правової підстави для передачі справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва не має.

Суд не може погодитись із тим, що положення пункту 1 частини 1 статті 116 ЦПК України можуть бути застосовними у випадках подання зустрічної позовної заяви, оскільки вказані положення є взаємоповязаними з положеннями частини 9 та 10 статті 110 ЦПК України, і можуть бути застосованими тільки коли суд відкрив провадження у справі за підсудністю встановленою цими нормами.

Аргументи представника відповідача за зустрічним позовом про те, що продовження розгляду справи Рубіжанським міським судом Луганської області може порушити право ОСОБА_5 на справедливий суд в аспекті доступу до суду, суд не може сприйняти як вагомий і належний юридичний аргумент, позаяк в силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду не є абсолютним. А в рішенні „Kraska v.Switzerland від 19 квітня 1993 року, яке суд застосовує, Європейський Суд з прав людини зазначив, що ефективність справедливого розгляду досягається коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути „почуті, тобто ретельно розглянуті судом.

А тому, з огляду на те, що суд вже прийняв рішення про надання дозволу ОСОБА_1 та його представникам, як раз через віддаленість місця розташування суду, взяти участь у справі в режимі відеоконференції, під час проведення якої їм забезпечується можливість бути побаченими і почутими, а також у звязку із тим, що суд завжди намагається узгоджувати дату, час і місце судового розгляду справи з усіма сторонами спору, суд не може погодитись із тим, що продовження розгляду справи Рубіжанським міським судом Луганської області може обмежити право ОСОБА_1, на доступ до суду.

Тож у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва, слід відмовити.

Таким чином, керуючись статтями 110-116, 208-210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1: ОСОБА_2, про передачу справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя - Д.С. Коваленко