АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ПАТ КБ ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Зазначали, що 14 липня 2009 року помер їх батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Піщаній, 20-А в м. Чернівці, а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,80 кв. м, житловою площею 29 кв. м, сарай з підвалом літ. Б, вигрібна яма І, колодязь ІІ, огорожа №1-3; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Масікевича,10 у м. Чернівці, а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,00 кв. м, житловою площею 33,90 кв. м, житловий будинок літ. Ж, загальною площею 85,40 кв. м, житловою площею 47,80 кв. м, сарай літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, сарай літ. Е, навіс літ. З, вбиральня літ. И, колодязь - І, вигрібна яма - II, огорожа № 1-3.

Вони як єдині спадкоємці за законом прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяв, однак постановою від 25 липня 2017 року нотаріуса Чернівецького нотаріального округу ОСОБА_5 їм відмовлено у видачі свідоцтв з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Посилаючись на указані обставини, набуття спадкодавцем майна до 1992 року, досягнутою між ними згоди щодо поділу спадкового майна, просили визнати: за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Піщаній, 20-А у м. Чернівці, а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,80 кв. м, житловою площею 29 кв. м, сарай з підвалом літ. Б, вигрібна яма І, колодязь ІІ, огорожа №1-3; житловий будинок з господарськими будівлями; за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Масікевича,10 у м. Чернівці а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,00 кв. м, житловою площею 33,90 кв. м, житловий будинок літ. Ж, загальною площею 85,40 кв. м, житловою площею 47,80 кв. м, сарай літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, сарай літ. Е, навіс літ. З, вбиральня літ. И, колодязь - І, вигрібна яма - II, огорожа № 1-3.

Заочним рішенням Садгідського районного суду Чернівецької області від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Піщаній, 20-А у м. Чернівці, а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,80 кв. м, житловою площею 29 кв. м, сарай з підвалом літ. Б, вигрібна яма І, колодязь ІІ, огорожа №1-3; житловий будинок з господарськими будівлями; визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Масікевича,10 у м. Чернівці а саме, житловий будинок літ. А, загальною площею 43,00 кв. м, житловою площею 33,90 кв. м, житловий будинок літ. Ж, загальною площею 85,40 кв. м, житловою площею 47,80 кв. м, сарай літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, сарай літ. Е, навіс літ. З, вбиральня літ. И, колодязь - І, вигрібна яма - II, огорожа № 1-3.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні окремих позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції у частині, що оскаржується не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець за життя не оформив та не набув права власності на житловий будинок літ. Ж, що входить до складу будинковолодіння по вул. Масікевича, 10 в м. Чернівці, а тому не може бути обєктом спадкування.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що згідно з пп.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині обсягу задоволення позову ОСОБА_3: з часткового на задоволення у повному обсязі.

У справі встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 на підставі договорів дарування часток у праві власності від 13 вересня 1966 року та від 27 грудня 1973 року був власником житлового будинку літ. А з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Масікевича (колишня вул. Чекістів),10 у м. Чернівці (а.с.40-45).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 05 серпня 1986 року №292/13 йому за вищевказаною адресою дозволено будівництво нового будинку.

Це стверджується матеріалами інвентаризаційної справи, технічною документацією, копією зазначеного рішення, досліджених у судовому засіданні.

Встановлено, що за указаною адресою спадкодавцем до 1990 року зведено новий будинок літ. Ж, який не здано до експлуатації, що перешкоджає позивачу оформити право власності на будинковолодіння в повному обсязі в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Указаний рік забудови стверджується технічним паспортом (а.с. 14-24).

Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, в т.ч. щодо визнання права власності на будинок літ. Ж, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України доводів позивача та його представника належним чином не перевірив.

Суд не звернув уваги на те, що спірний будинок збудований до 1990 року на земельній ділянці, що знаходилася у правомірному користуванні спадкодавця, на підставі отриманого в установленому порядку дозволу, будинок завершений будівництвом, фактично експлуатується, на нього виготовлений технічний паспорт.

Водночас відсутність реєстрації будинку на спадкодавця є перешкодою для оформлення позивачем права власності на спадкове майно.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Згідно зі ст. 4 ЦК УРСР, що був чинним на час завершення будівництва спірного будинку, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків.

На час надання спадкодавцю дозволу на будівництво нового будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Водночас, враховуючи, що після завершення будівництва спірного будинку внаслідок прийняття змін до порядку оформлення права власності на житлові будинки документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (а такий документ є у матеріалах справи) слід дійти висновку, що у спадкодавця за життя виникло право власності на спірний будинок за фактом збудування такого будинку.

Відповідно, вимоги позивача ОСОБА_3, який своєчасно прийняв спадщину й у позасудовому порядку не може оформити право на спадщину, про визнання за ним права власності на спірне будинковолодіння підлягають задоволенню у повному обсязі, а не частково, як про це зазначив суд першої інстанції.

Отже, на часткове задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає зміні (а не скасуванню) в частині обсягу задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2017 року в частині обсягу задоволення позову ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на житловий будинок змінити.

Позов у цій частині задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування після смерті 14 липня 2009 року його батька ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у м. Чернівці по вул. Масікевича, 10, до складу якого входить: житловий будинок літ. А, загальною площею 43,00 кв. м, житловою площею 33,90 кв. м, житловий будинок літ. Ж, загальною площею 85,40 кв. м, житловою площею 47,80 кв. м, сарай літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, літня кухня літ. Д, сарай літ. Е, навіс літ. З, вбиральня літ. И, колодязь - І, вигрібна яма - II, огорожа № 1-3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: Н. К. Височанська

ОСОБА_6