22-ц/775/837/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.,

суддів Биліни Т.І., Принцевської В.П.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що у лютому 1997 року вона разом зі своїми дітьми, на підставі розпорядження Волноваської міської ради, вселилася в буд. АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що домобудівля, в якій вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1, була визнана аварійною та такою, що не придатна до проживання. З вказаного часу, протягом 20 років, вона мешкає у вказаному жилому приміщенні добросовісно, відкрито та безперервно, тому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказане нерухоме майно.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодилася з таким судовим рішенням та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона отримала можливість мешкати у спірному будинку з дозволу Волноваської міської ради, саме після того, як належний їй будинок було визнано аварійним, а тому у місцевого суду були підстави для задоволення її позовних вимог. Крім того, суд необґрунтовано не задовольнив її клопотання про допит свідків.

Позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що у 1997 році позивач разом з дітьми вселилася в будинок АДРЕСА_2 (а.с.15).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей про зареєстроване право власності будь-яких осіб на вказаний будинок не значиться (а.с.48-52).

З довідки Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 27 лютого 2017 року вбачається, що в документах архівного фонду Волноваської міської ради за 1996-1997 роки рішення щодо вирішення питання на право проживання будь-яких осіб у жилому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, відсутнє (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, дана норма закону визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю.

Крім того, володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років).

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які, у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

При цьому слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не довела у суді добросовісності володіння нею спірним нерухомим майном, а саме того, що вона не знала і не могла знати про неправомірність володіння нею цим майном, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення її позову.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції, у порушення вимог закону, не допитав за її клопотанням свідків, є неспроможними, з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що таке клопотання ОСОБА_1 у процесі розгляду справи місцевим судом не заявляла, а тільки посилалась у позовній заяві на можливість підтвердження свідками того факту, що вона проживала у спірному будинку з 1997 року, у зв'язку з непридатністю її житла.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: