Справа № 464/9124/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/4005/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2017 року по справі за позовомОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, про усунення перешкод у користуванні житлом і вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, про усунення перешкод у користуванні житлом і вселення, - задоволено. Ухвалено усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_2, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у спірну квартиру.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову і задоволення зустрічного позову. Зазначає, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 однак, не проживають у вказаній квартирі, що підтверджується складеними ЛКП «Хуторівка» актами. Вказує, що відповідачі не цікавляться квартирою, не сплачують за житлово-комунальні послуги, будь-якої домовленості про збереження за відповідачами житлової площі на період відсутності не існує. Вважають, що вони втратили право користування квартирою АДРЕСА_3

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 95 від 15 лютого 1984 року вбачається, що квартира АДРЕСА_4 була надана ОСОБА_11 (помер 14 лютого 2016 року) як черговику по місцю праці на склад сім'ї із чотирьох осіб (він, дружина, син дружини ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2.).

Встановлено, що спірна квартира складається з 3-х житлових кімнат, загальна площа 64 кв.м. У вказаній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач та неповнолітні діти позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та діти відповідача - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується довідкою з місце проживання та склад сім'ї № 493, виданої ЛКП «Хуторівка».

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ст.71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач та її неповнолітні діти в спірній квартирі фактично не проживають понад шість місяців, що стверджується, актами, складеними комісією ЛКП «Хуторівка» від 10 червня 2016 року, 15 червня 2016 року, 25 липня 2016 року, 8 вересня 2016 року та 27 жовтня 2016 року, показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які в судовому засіданні ствердили факт непроживання відповідача та її неповнолітніх дітей у спірній квартирі понад шість місяців. Крім того, такий факт не оспорюється самою відповідачем.

Зазначеними доказами підтверджується факт не проживання відповідача, однак, ними не підтверджено причини цього.

Як вбачається із заяв ОСОБА_2 від 15 квітня 2016 року та 24 лютого 2017 року, вона зверталась до ЛКП «Хуторівка» з проханням вжити заходи до мешканців квартири АДРЕСА_4 у випадку ініціювання ними питання про примусове виселення її та її неповнолітніх дітей. У вказаній заяві ОСОБА_16 зазначала, що не проживає у спірній квартирі, оскільки, позивачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, не допускають її до квартири, а тому, змушена проживати з неповнолітніми дітьми на дачі в чоловіка.

Суд прийшов до вірного висновку, що непроживання відповідача та її неповнолітніх дітей у спірній квартирі було зумовлено неприязними відносинами між її сім'єю та іншими мешканцями картири.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання дітей віком до 14 років є місце проживання їх батьків, тому, неповнолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не могли самостійно реалізувати своє право на користування спірною квартирою, внаслідок свого віку.

Обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг є солідарним, тому у випадку сплати одним членом сім'ї наймача коштів дає підстави для виникнення у нього права регресної вимоги до інших членів сім'ї.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач та її неповнолітні діти зареєстровані у спірній квартирі, не проживають у ній у зв'язку із неприязними відносинами, що виникли між сім'ями. З огляду на те, спірна квартира є зареєстрованим місцем проживання відповідачів за первісним позовом, право на користування, якою ними набуте у встановленому законом порядку, відтак, вони вправі реалізувати своє право на проживання у ній.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді