Справа № 382/956/17 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/4997/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 19 14.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, Сектору державної реєстрації Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання права власності,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 05 квітня 1990 року він є власником житловий будинок АДРЕСА_1.

За період з 1990 по 1991 р. р., ним була здійснена перебудова та переобладнання житлового будинку та господарських споруд.

В подальшому на підставі рішення Богданівської сільської ради № 132 від 28.02.2001 р., він отримав державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельні ділянку розміром 0,2483 га, призначену для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,2085, яким на даний час згідно рішення виконкому Богданівської сільської ради № 8 від 27.02.2017 року присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2.

Для подальшої реалізації свого права приватної власності на зазначений вище будинок з метою подачі встановлених законом документів до державного реєстратора речових прав центру надання, адміністративних послуг Яготинської РДА серед який окрім інших подається довідка про присвоєння об'єкту нерухомості поштової адреси, в даному випадку побудованому ним будинку, він неодноразово звертався із відповідними заявами до Богданівської сільської ради про її видачу, на що йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю будівельного паспорта на будівлю свідоцтва про право власності та інших передбачених законом документів, а також в зв'язку з необхідністю введення даного будинку в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Просив визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме будинок 1991 року побудови загальною площею 91,40 кв. м. який складається: веранда пл. 19.90 кв. м, коридор пл. 2,70 кв. м., санвузол пл. 4,20 кв. м., комора пл. 2,60 кв. м., кухня площею 17,40 кв. м., житлова кімната пл. 20,70 кв. м., житлова кімната пл. 10,30 кв. м., житлова кімната пл. 13,60 кв. м. , господарські споруди 1991 року побудови, складаються: прибудова площею 26,80 кв. м., погріб пл. 15,10 кв. м., ганок л. 4.40 кв. м., гараж пл. 38,80 кв. м., сарай пл. 5,0 кв. м., колодязь, вимощення, огорожа, ворота з хвірткою побудовані на належній мені на праві приватної власності на землю земельній ділянці площею 0,2483 та, згідно з державним актом НОМЕР_1 на право власності на землю виданого 13.06.2001 р.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 7, посвідченого державним нотаріусом укладеного 05.04. 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за АДРЕСА_1. / а.с. 9 /.

Відповідно до довідки Богданівської сільської ради від 03.02. 2017 року, згідно записів із погосподарської книги №5 за 1986- 1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_2 згідно договору на момент купівлі будинку значиться житловий будинок 1955 року побудови, загальною площею 48 кв.м. / житлова площа 40 кв.м. / Будинок побудований із глини, вкритий шифером. На даному господарстві зазначені сарай 1956 року побудови, хлів - 1954 року побудови, та земельна ділянка орієнтованою площею 0,60 га. / а.с. 20 /

За період з 1990 по 1991 р. р. позивачем було здійснена перебудова та переобладнання житлового будинку та господарських споруд, будинок 1991 року побудови загальною площею 91,40 кв. м. складається: веранда пл. 19.90 кв. м, коридор пл. 2,70 кв. м., санвузол пл. 4,20 кв. м., комора пл. 2,60 кв. м., кухня площею 17,40 кв. м., житлова кімната пл. 20,70 кв. м.,житлова кімната пл. 10,30 кв. м., житлова кімната пл. 13,60 кв. м. , господарські споруди 1991 року побудови, складаються: прибудова площею 26,80 кв. м., погріб пл. 15,10 кв. м., ганок л. 4,40 кв. м., гараж пл. 38,80 кв. м., сарай пл. 5,0 кв. м., колодязь, вимощення, огорожа, ворота з хвірткою/ а.с. 11, 12 /.

На підставі рішення Богданівської сільської ради № 132 від 28.02.2001 р. позивач отримав державний акт НОМЕР_3 на право власності на земельні ділянку розміром 0,2483 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,2085, яким присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2.. / а.с. 16, 18 / .

Рішенням виконкому Богданівської сільської ради №348 від 26.04.2017 року, позивачу відмовлено в присвоєнні поштової адреси житловому будинку по АДРЕСА_1, в зв'язку з відсутністю будівельного паспорта на будівлю, свідоцтва про право власності, декларації про введення в експлуатацію та рекомендовано позивачу виготовити всі необхідні документи для присвоєння поштової адреси житловому будинку / а.с. 17 /.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності надувається, на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі від 28.01. 2013 року за № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» - роз'яснив, що у судовій практиці поширеними є випадки звернень до суду громадян, яким у встановленому законом порядку надано земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Фактично збудувавши їх до 1992 року, громадяни своєчасно не оформили право власності на них.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» (1035-2009-п) було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена.

Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року.

Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (3038-17) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.15 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07 лютого 2014 року до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмов в задоволенні позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та тлумачення норм матеріального права, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: