Справа № 177/2631/15-ц
Провадження № 2/177/39/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н.В.

за участі:

секретаря судового засідання Зборівської І.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи: Криворізька районна державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння № 10 по вул. Хмельницького у с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої 02.01.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що за життя її матері ОСОБА_8 належало право власності на вказане домоволодіння. Вона, як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У зв'язку з чим, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Представники позивача за довіреністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 41, 127) в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до суду не з'явився. Згідно письмової заяви просили справу розглянути без участі представника відповідача, позов визнали.

Представник третьої особи Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с. 135).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, кожен окремо заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, у зв'язку з тим, що кожен з них претендує на спадкове майно. ОСОБА_3 додатково вказував, що спадкодавець за життя склала заповіт на його ім'я, а тому спадкування після смерті ОСОБА_8, має здійснюватися за заповітом, про що ним подано заяву до нотаріальної контори. Позивачка має право на обов'язкову частку у спадщині, про можливість оформлення якої він неодноразово повідомляв позивача, оскільки документи на спадкове майно знаходяться в нього.

Вислухавши пояснення представників позивача, третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2009 року померла ОСОБА_8 (а.с. 87), яка є матір'ю позивача ОСОБА_6, дошлюбне прізвище якої "Сухомлин" (а.с. 85, 86), ОСОБА_3 (а.с. 96) та ОСОБА_5, що не заперечувалося в судовому засіданні сторонами.

За життя ОСОБА_8 належало право власності на житловий будинок № 10 по вул. Б Хмельницького в с. Кудашево, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданим на підставі рішення Криворізької районної ради народних депутатів № 309 від 27.11.1987 (а.с. 97) та довідкою КП ДОР "Криворізьке БТІ" від 24.12.2015 (а.с. 34). Вартістю вказаного житлового будинку 42927 грн. (а.с. 68-70).

Також їй належало право власності на земельну ділянку кадастровий номер -02-001-0440, площею 1 га, розташовану на території ОСОБА_7 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом (а.с. 98).

На час відкриття спадщини ОСОБА_8 була зареєстрована у вище вказаному будинку одна, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 64). Твердження позивача про те, що вона на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, нічим не підтверджені.

Позивач, у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 82), але їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується постановою нотаріуса (а.с. 24).

01.07.2009 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори звернуся ОСОБА_3 (а.с. 91), який повідомив про наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку спадщини - ОСОБА_6 та ОСОБА_5

В матеріалах спадкової справи ОСОБА_8 наявний заповіт від 23.04.2002 року, яким вона все належне їй на момент смерті майно заповіла ОСОБА_3 та який за життя заповідачем не змінювався і не скасовувався, що посвідчено секретарем Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 104, 105). Факт наявності заповіту підтверджується витягом зі Спадкового реєстру, згідно якого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 складено заповіт від 23.04.2002 року, номер в реєстрі 44, посвідчений ОСОБА_7 сільською радою Криворізького району (а.с. 88).

Згідно довідки Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №321/01-14 від 29.04.2016, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 не видавалося (а.с. 61).

Як вказував ОСОБА_3 документи на спадкове майно зберігаються в нього, та він пропонує позивачу спільно звернутися до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 та 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. При цьому, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Однак, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Як встановлено у судовому засідання ОСОБА_8 за життя склала заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_3, а тому спадкування після смерті ОСОБА_8 має здійснюватися за заповітом, а не за законом як вказував позивач.

У зв'язку з цим вимоги позивача про визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, рішення Конституційного суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014, ОСОБА_6 будучи непрацездатною, як пенсіонер за віком (а.с. 84), незалежно від змісту заповіту, має право на половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч.2 ст. 1241 ЦК України, до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у

спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про

право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову

частку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки позивач має право на обов'язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 не видавалося, факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно не підтверджено, оскільки вони знаходяться у ОСОБА_3, який пропонує позивачу спільно звернутися до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину, тому суд приходить до висновку про відсутність порушення права ОСОБА_6 на спадщину, у зв'язку з чим вимоги позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1233, 1235, 1241 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи: Криворізька районна державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: