У х в а л а

8 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору, клопотання про зупинення судових рішень у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу рішенням від 11 липня 2016 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» задовольнив частково: стягнув з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства 4 тис. 799 грн 35 коп. заборгованості з оплати послуг за централізоване опалення та 1 тис. 378 грн судового збору.

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 7 лютого 2017 року змінив рішення суду першої інстанції, визначивши період заборгованості з 1 липня 2011 року по 1 травня 2013 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року залишила без змін.

24 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме положень законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України від 21 липня 2005 року № 631 (далі - Правила); неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 74, 76, 88, частини четвертої статті 169 ЦПК України.

На обґрунтування підстав перегляду зазначених судових рішень, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, 12 жовтня і 23 листопада 2016 року, 19 квітня 2017 року, судові рішення Верховного Суду України (як суду касаційної інстанції) від 15 листопада 2006 року та 6 квітня 2011 року, а також на постанову Верховного Суду України від 31 травня 2017 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального і процесуального права.

Водночас заявник порушує питання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, посилаючись на скрутний майновий стан.

Обґрунтовуючи свої доводи, заявник долучив до заяви довідку про розмір пенсійних виплат.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

З огляду на зазначене, клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 серпня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з висновками судів про те, що відповідач має зобов'язання перед позивачем з оплати комунальних платежів за опалення і гаряче водопостачання за період з 1 липня 2011 року по 1 травня 2013 року (з урахуванням позовної давності) з огляду на те, що саме КПТМ «Криворіжтепломережа» в період з 1 березня 2010 року по 1 лютого 2014 року здійснювало постачання теплової енергії до квартири відповідача; порушивши положення законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та Правил, відповідач не вносив своєчасно плату за надані йому послуги, в зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього в судовому порядку.

При цьому суди дійшли висновку (з чим погодився й суд касаційної інстанції) про те, що недотримання письмової форми договору між підприємством і відповідачем не зумовлює його недійсності, оскільки цей вид договору є публічним, мешканці житла (в якому наявне централізоване опалення) отримують послуги з гарячого водопостачання та опалення і зобов'язані вносити плату за спожиті послуги; натомість відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами дотримання ним встановленого законодавством порядку відключення квартири від системи центрального опалення, а тому відключення є самовільним і не припиняє нарахувань за користування централізованою системою опалення.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 12 червня 2013 року суд касаційної інстанції зазначив, що повернення конверта з копією ухвали з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням особи, а тому справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі;

- в ухвалі від 12 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення апеляційного суду в частині стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, погодився з його висновком про те, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі; при цьому, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, суд касаційної інстанції вказав на необхідність урахувати надану особою копію довідки МСЕК про встановлення цій особі інвалідності;

- в ухвалі від 23 листопада 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду в частині стягнення заборгованості за договором позики та розподілу судових витрат, вказав на порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи;

- в ухвалі від 19 квітня 2017 року суд касаційної інстанції направив справу до апеляційного суду з підстав порушення норм процесуального права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги.

У судових рішеннях Верховного Суду України, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 15 листопада 2006 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки можливість заміни неналежного позивача на належного цивільним процесуальним законодавством України не передбачена;

- у рішенні від 6 квітня 2011 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у стягненні страхової виплати з урахуванням установленого індексу інфляції, пені, 3 % річних від простроченої суми та відмову у відшкодуванні моральної шкоди з огляду на те, що відповідно до укладеного сторонами договору страхування автомобіля страховик зобов'язався здійснити страхову виплату ВАТ «Родовід-Банк», а тому особа, яка звернулася з позовом до суду є неналежним позивачем.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана заявником на підтвердження підстави перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, постанова Верховного Суду України від 31 травня 2017 року не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки не є судовим рішенням суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року з підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема статей 74, 76, 88, частини четвертої статті 169 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року, якою залишено без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Отже, відсутні й правові підстави для зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року.

Керуючись частинами першою, третьою статті 82, частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко