Справа № 642/1542/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

при секретарі Алімурадовій Т.Я.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить визнати особистою приватною власністю позивача 17/20 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,9 кв.м. та 3/40 часток цієї квартири як частка у спільному майні подружжя. Також прохав стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В обґрунтуванні позову вказав що квартира була придбана на ім'я відповідачки за його особисті кошти крім доплати у сумі 52320 грн. яка була зроблена за спільні з відповідачкою сімейні кошти.

В судове засіданні позивач та його представник з'явились, позов підтримали посилаючись на підстави в ньому викладені.

Представник відповідачки визнав позовні вимоги частково, вважає, що спірна квартира є спільним майном подружжя, а тому позивачу належить лише 1/2 частина квартири.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.

Позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.02.1998 р. було зареєстровано в Дзержинському відділі РАЦС м. Харкова, актовий запис №84. Шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.11.2016 р.

17.12.2012 р., в період шлюбу, відповідачкою було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 60,9 кв.м., житловою - 41,7 кв.м. за договором купівлі-продажу між відповідачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вартість квартири на час придбання була визначена сторонами договору у розмірі 360 000 грн. Державна реєстрація права власності відповідача була здійснена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 25.12.2012 р. за реєстраційним № 34801213.

Спірна квартира вартістю 360 000 грн. була придбана за рахунок особистих коштів позивача у сумі у сумі 306 680,00 грн. за рахунок спільних коштів подружжя у сумі 52 320,00 грн.

Факт витрачання позивачем власних коштів на придбання квартири доведений отриманням позивачем 17.12.2012 р. грошових коштів у сумі 306 680,00 грн. від ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу іншої квартири АДРЕСА_4 у сумі 224 000,00 грн., та 82 680,00 грн. в якості компенсації за дизайнерський проект та будівельні матеріали, що відносяться до проданої ОСОБА_6 квартири.

Продаж позивачем належної йому на праві особистої приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 та придбання спірної квартири АДРЕСА_3 було вчинено в один день в межах однієї нотаріальної контори.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала позивачу на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Юдіною О.С. 05.09.2012 р. за № 1999 та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 12.09.2012 р. за реєстраційним № 10131673.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Таким чином, кошти, отримані позивачем відпродажу належної йому на праві особистої приватної власності квартири, є його особистою приватною власністю.

Посилання представника відповідачки на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана за спільні кошти, але оформлена на батька позивача - ОСОБА_8, не підтверджується зібраними у справі доказами.

ОСОБА_8 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 07.09.1999 р. Відповідачка зверталась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_8 та визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 власністю за собою та позивачем у цій справі в рівних частках. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2012 р. по справі № 2024/6516/2012 вказаний позов було залишено без розгляду.

Факт проживання відповідачки у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, оформлення батьком позивача на її ім'я довіреності щодо розпорядження цією квартирою не спричиняють виникнення у відповідачки права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що 17/20 часток спірної квартири (відповідно до частки особистих коштів позивача у вартості спірної квартири) є особистою приватною власністю позивача, а частка квартири 3/20 є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Обставин, які дають суду право відступити від засади рівності часток подружжя, не встановлено.

Таким чином, частка позивача та відповідачки у спільній сумісній власності подружжя є рівними, відповідно частка позивача становить 3/40.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,11, 27, 31, 60, 174, 209, 212 , 214-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 68, 69, 70 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/20 часток квартири АДРЕСА_4 як особисту приватну власність.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/40 часток квартири АДРЕСА_4 як частку у спільному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3328.41 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Б. Ольховський