Ухвала

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення загальних зборів акціонерів банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке створено шляхом реорганізації Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк» (далі - ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк»), що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07 жовтня 2011 року та зареєстрованими 13 жовтня 2011 року.

22 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № Г37.101.71201.

Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 4 480 грн зі сплатою 15,4 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов'язання згідно з кредитним договором, що підтверджується видатковим касовим ордером, а відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію.

Останній платіж боржником здійснено 26 червня 2015 року. Отже сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30 червня 2015 року становить 9073 грн 38 коп., та складається з: простроченого боргу - 2 391 грн 02 коп., прострочених процентів - 3 854 грн 55 коп., строкових процентів - 122 грн 13 коп., простроченої плати за обслуговування кредиту - 2 255 грн 68 коп. та віндикаційних витрат в розмірі 450 грн.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та розрахунком заборгованості станом на 30 червня 2015 року.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом, про застосування якого просив відповідач.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідач, вносячи кошти в рахунок погашення заборгованості, визнав свій обов'язок щодо повернення кредиту, є безпідставними та не спростовують висновку судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 квітня 2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № Г37.101.71201, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 4 480 грн зі сплатою 15,4 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Кредит було надано строком на 12 місяців.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентними платежами, в 12 щомісячних внесках до 22 дня/числа кожного місяця, при чому, перші 11 внески/внесків у рівній сум 447 грн 76 коп., а останній внесок - 447 грн 75 коп. Нарахування процентів та плати за кредитне обслуговування здійснюється щодня. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за кредитне обслуговування є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту і відсотків є невід'ємною частиною договору.

Однак у строк, встановлений кредитним договором, позичальник ОСОБА_4 кредит та відсотки за кредитом не повернув, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року існує заборгованість в сумі 9 073 грн 38 коп., яка складається з: простроченого боргу - 2 391 грн 02 коп., прострочених процентів - 3 854 грн 55 коп., строкових процентів - 122 грн 13 коп., простроченої плати за обслуговування кредиту - 2 255 грн 68 коп. та віндикаційних витрат в розмірі 450 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак