АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Станішевській Б.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2017 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог для подання до належного суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про розподіл майна, стягнення збитків у вигляді Ѕ частки грошових коштів, які отримані відповідачем за відчужену в період шлюбу власність, особисті немайнові праві за фактичними цінами (відповідно цін зазначених в укладених правочинах), отриманих/набутих ним під час шлюбу, стягнення збитків у вигляді Ѕ частини грошових коштів, які отримав би відповідач за відчужену в період шлюбу власність, особисті немайнові права за ринковими цінами (відповідно до цін зазначених у висновках спеціалістів-оцінщиків) отриманих набутих відповідачем під час шлюбу - повернуто позивачу для подання до належного суду. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у справах з іноземним елементом пред'явлення позову з об'єднанням в ньому різних вимог, підсудних судам різних держав в одному провадженні, не допускається.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Справа № 752/5397/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11153/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Вказував, що у застосуванні національного та іноземного права, сторони мають право обирати право, відповідно до якого буде розглядатися спір, у зв'язку з чим вважає, що оскільки спір виник із шлюбних правовідносин, то такий спір підлягає розгляду за місцезнаходженням позивача із застосуванням Цивільного закону Німеччини.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України визначено вичерпний перелік справ, підсудність яких визначається за вибором позивача.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем за позовом ОСОБА_2 є громадянин Німеччини - ОСОБА_3, а тому дана позовна заява є справою з іноземним елементом.

Предметом спору за вирішенням якого ОСОБА_2 звернулася до суду є стягнення аліментів на дружину, розподіл майна подружжя, стягнення збитків у вигляді Ѕ частки грошових коштів, які отримані відповідачем за відчужену в період шлюбу власність, особисті немайнові праві за фактичними цінами (відповідно цін зазначених в укладених правочинах), отриманих/набутих ним під час шлюбу; стягнення збитків у вигляді Ѕ частини грошових коштів, які отримав би відповідач за відчужену в період шлюбу власність особисті немайнові права за ринковими цінами (відповідно до цін зазначених у висновках спеціалістів-оцінщиків) отриманих/набутих відповідачем під час шлюбу.

Статтею 414 ЦПК України визначено, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є об'єктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об'єкт; якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання; якщо спір пов'язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; якщо спір пов'язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; в інших випадках, визначених законами України.

Враховуючи положення Закону України «Про міжнародне приватне право» та зміст позовних вимог, з якими звернулася ОСОБА_2 до суду, а також те, що стороною у справі є громадянин Німеччини (іноземний елемент), відсутність в межах території Голосіївського району м. Києва нерухомого майна, яке може бути предметом спору, - відсутні підстави вважати, що спір з приводу поділу майна та вимог, які пов'язані з поділом майна, підсудний Голосіївському районному суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції про те, що в справах з іноземним елементом пред'явлення позову з об'єднанням в ньому різних вимог, підсудних судам різних держав в одному провадженні, не допускається, не спростовують та на його правильність не впливають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала судді Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2017 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2017 року про повернення позивачеві позову в частині позовних вимог для подання до належного суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: