Справа № 285/1759/16-ц
провадження № 2/0285/498/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.11.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Кравець І.А. представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 06.10.2017 року просила наступне:

- визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за ОСОБА_5 право на спадкове майно, а саме на 1/3 частину спадкового майна ОСОБА_4.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з березня 2009 року позивач з ОСОБА_4 проживали разом, однак шлюб не зареєстрували. 15.11.2011 р. народилась дочка ОСОБА_5 У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_4 батьком не вказаний 11.01.2016 р. ОСОБА_4В помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Встановлення факту батьківства необхідно для оформлення пенсії дитині та оформлення спадкових прав.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Раніше брала участь у судових засіданнях особисто та через представника, позов не визнала, давала пояснення по суті позовних вимог. 30.08.2016 року подала письмові заперечення проти позову, в яких заперечувала близькі стосунки позивача з ОСОБА_4, посилалась на безпідставність вимоги щодо визнання права на спадкове майно, заявила клопотання про призначення судово-медичної генетичної експертизи (а.с. 25-28)

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно свідоцтва про народження дитини від 06.12.2011 р. батьками ОСОБА_5 вказані ОСОБА_2, ОСОБА_6. (а.с. 4)

Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження містить інформацію про те, що відомості про батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5)

Відповідно до довідки № 27 від 08.06.2016 р. дитина відвідує дитячий заклад «Сонечко», батько ОСОБА_4 приймав активну участі у вихованні дитині, забирав її, відвідував батьківські збори. (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 278619 від 12.01.2016 р. ОСОБА_4 помер 12.01.2016 р. (а.с. 8)

Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 24.06.2016 р. ОСОБА_2 розяснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, необхідно звернутись до суду для встановлення батьківства.(а.с. 10)

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, при чому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Згідно висновку експерта № 144 від 11.08.2017 р. встановлено, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5, з вірогідністю 99,99%.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок експерта не викликає сумнівів і приймається судом.

Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5

Суд визнає необґрунтованими заперечення відповідача про те, що вимога про встановлення батьківства не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а вона не може бути відповідачем в даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234, ЦПК України).

Разом з тим, частиною 4 статті 256 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, у порядку окремого провадження суд може встановлювати лише безспірні факти.

За наявності спору про право, факти можуть бути доведені лише в порядку позовного провадження.

З позовної заяви та заперечень відповідача вбачається спір про факт батьківства, що повязаний зі спором про право на спадкування.

На запит суду приватним нотаріусом ОСОБА_7 надано копію матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4, який помер 11.01.2016 року. З них вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулась позивач (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5М.) та відповідач. Батько спадкодавця ОСОБА_8 подав заяву про відмову від належної йому частини спадщини на користь дружини ОСОБА_3 (відповідач).

Таким чином, ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_4 Враховуючи предмет позову, слід дійти висновку, що саме вона є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України позивач в строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою в інтересах своєї дитини про прийняття спадщини.

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4,14, 4.15, п. 4 гл. 10 розділ 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7, розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що єдиною перешкодою для оформлення спадкових прав неповнолітньої ОСОБА_5 була відсутність доказів родинного звязку зі спадкоємцем.

Встановлення рішенням суду в даній справі факту батьківства є підставою для реалізації спадкових прав.

Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно.

При подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 грн., та судову експертизу в розмірі 3310,35 грн., що підтверджується квитанціями.

В порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 3861 грн. 55 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 11.01.2016 року, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3861 грн. 55 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2017 року.

Суддя А.В. Помогаєв