УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України про стягнення заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 8 вересня 1982 року по 28 липня 1997 року вона працювала у Фізико-технічному інституті низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України. 28 липня 1997 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Зазначала, що на день звільнення їй була нарахована, але не виплачена компенсація за невикористану відпуску за серпень 1997 року в сумі 73 грн 37 коп. Крім того, із наданих відповідачем довідок про заробіток для обчислення пенсії зазначено, що заробіток нараховувався їй з жовтня 1982 року по липень 1997 року, але фактично вона знаходилась з відповідачем у трудових відносинах з вересня 1982 року, що підтверджується трудовою книжкою. Відповідно до наданих відповідачем довідок № 23 та № 24 від 8 лютого 2016 року про заробіток для обчислення пенсії за час з жовтня 1982 року по липень 1997 року було здійснено перерахунок виплат у гривні у співвідношенні 1:1000000, згідно з грошовою реформою в Україні 1996 року, відповідно до якого заробітна плата позивача за час з жовтня 1982 року по серпень 1991 року становила 115-494 рублі, а не одинадцять сотих - 49 коп., що не відповідає дійсності, як зазначено у довідці. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану відпуску за серпень 1997 року в сумі 73 грн 37 коп.; заробітну плату за вересень 1982 року у сумі 3 258 грн 76 коп. та заробітну плату з жовтня 1982 року по серпень 1991 року в сумі 423 577 грн 86 коп., у розрахунку співвідношення з доларом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що з 8 вересня 1982 року по 28 липня 1997 року ОСОБА_4 працювала у Фізико-технічному інституті низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України.

Наказом № 74-Л від 28 липня 1997 року ОСОБА_4 була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України, в редакції, яка діяла на час звільнення позивача, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Із наданого позивачем особового рахунку вбачається, що у серпні 1997 року їй було нараховано компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 73 грн 37 коп., що після утримання податків та зборів склало 65 грн 07 коп. ( а. с. 7).

Із витягу з «Книги обліку депонованої заробітної плати» вбачається, що за 1997 рік ніяких нарахованих, але не виплачених ОСОБА_4 сум не значиться ( а. с. 27-29).

Із довідки про заробіток для обчислення пенсії № 23 від 8 лютого 2016 року вбачається, що заробіток ОСОБА_4, який враховується при обчислені пенсії за період з жовтня 1982 року по грудень 1991 року склав 0 гривень 10389 копійок. Перерахунок виплат у гривні виконано у співвідношенні 1:100000 згідно з грошовою реформою в Україні 1996 року. Вересень 1982 року у вказаній довідці не зазначений (а. с. 8).

Із довідки № 220 від 30 серпня 2016 року вбачається, що за час роботи у Фізико-технічному інституті низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України заробіток ОСОБА_4 за період з вересня 1982 року по липень 1997 року склав 1133 грн 04 коп. Тобто вересень 1982 року у вказаній довідці зазначений ( а. с. 5).

Згідно з наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України № 41 від 20 липня 1998 року касові книги, розрахункові (розрахунково-платіжні) відомості на видавання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат, потрібно зберігати 3 роки.

Як вбачається з Акту комісії Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.Ф. Вєркіна від 11 вересня 2003 року на виділення до знищення документів, строк зберігання яких закінчився, були знищенні касові книги за 1997-1999 роки у кількості 12 томів та інші документи по касі, у кількості 45 томів (а. с. 32-33).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що позивач не надала належних та допустимих у розумінні ст. ст. 10, 60 ЦПК України доказів на підтвердження тих обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги, зокрема щодо невиплати їй при звільненні належних сум.

За обставин знищення за закінченням терміну зберігання первинних документів щодо отримання позивачем заробітної плати та інших виплат та неоспорення позивачем довідки про заробіток при обчислення пенсії № 23 від 8 лютого 2016 року, суди дійшли правильного висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

Т.О.Писана