Провадження №2/447/226/17
Справа №447/3676/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.11.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Павлів В. Р.

за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,-

в с т а н о в и в:

01.12.2014 року позивач пред'явила позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, відповідно до яких сторона позивача просить виділити позивачу у власність автомобілі DAF TE 95, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2, припинити право власності відповідача на зазначені транспортні засоби, стягнувши з позивача на користь відповідача ринкову вартість 1/5 частки автомобіля DAF TE 95, стягнувши з відповідача на користь позивача ринкову вартість 4/5 часток автомобіля Volkswagen Golf; виділити відповідачу у власність автомобіль Schmitz Spr 27, реєстраційний номер НОМЕР_3; виділити відповідачу у власність: праску, блендер, водонагрівач-бойлер, кран-змішувач, набір меблів "Гармонія", кухонний комбайн, морозильник, холодильник, виділивши позивачу 2/3 ідеальних часток у праві власності на дані речі. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. 12.01.1996 року сторони зареєстрували шлюб. За час спільного життя у них народилося троє дітей. Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2012 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу сторони придбали майно, яким після розірвання шлюбу одноосібно користується відповідач. Добровільно поділити майно відповідач відмовляєтся. Позивач вважає, що при поділі майна нажитого за час шлюбу, суд має відступити від засади рівності часток подружжя і збільшити її частку, оскільки з нею проживає троє спільних дітей.

В судові засідання позивач не з'являлася, уповноважила на представництво своїх інтересів ОСОБА_3, який у ході судового розгляду справи позовні вимоги з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, уповноважив на представництво своїх інтересів ОСОБА_4, яка у ході судового розгляду справи проти задоволення позову заперечила.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

На підтвердження позовних вимог представник позивача долучив до матеріалів справи копію листа Управліня ДВС ГТУЮ у Львівській області від 29.11.2016 року №П-971/0/4-16/02, відповідно до якого зазначено, що на виконанні у Миколаївському РВ ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей. В межах зазначеного виконавчого провадження накладено арешт на транспортні засоби та житловий будинок, що перебувають у власності ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Якщо позивач просить відступити від засади рівності часток, то на підтвердження зазначених обставин він зобов'язаний надати докази.

Відповідно до ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Однак, в ході судового розгляду справи, представник позивача не надав суду належних доказів на доведення обставин, що входять у предмет доказування. У зв'язку з цим, суд позбавлений можливості встановити період протягом якого сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, обсяг спільно нажитого майна, джерела і час його придбання, наявність обставин, що можуть бути підставою для відступу від засади рівності часток подружжя.

В ході судового розгляду справи представник позивача не звертався з клопотанням про витребування доказів, в отриманні яких у нього є складнощі, хоча йому було роз'яснено таке право. Згідно з положеннями ЦПК України суд не може за власною ініціативою постановити ухвалу про витребування доказів, а, відповіднодо ст.10 ЦПК України, лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки сторона позивача у ході судового розгляду не надала суду жодного доказу на підтвердження обставин, що входять у предмет доказування у справі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Павлів В. Р.