Справа № 206/5386/17
Провадження № 2/206/1325/17
28 листопада 2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря Мороза К.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
09.10.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.2001 між сторонами був зареєстрований шлюб. За час шлюбу у них 17.12.2001 народилась донька ОСОБА_3. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2003 по справі № 2-914 шлюб між сторонами було розірвано. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально позивачу та їхній спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого позивач сама не має можливості утримувати дитину. Відповідач не має іншої родини та інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. В звязку із чим, позивач з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.07.2001 між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 165, який було розірвано відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2003 по справі № 2-914 (а.с.6).
Під час шлюбу, а саме 17.12.2001 у сторін народилась донька ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 145698, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровськавід 13.02.2002 (а.с.6).
07.07.2007 позивач уклала шлюб вдруге з ОСОБА_4, прізвище "Головко" змінено на "Гузієнко", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії 1-КИ № 081443 (а.с.5).
Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.0.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є повністю обґрунтованими.
Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати відповідача та інших доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку, оскільки він будучи батьком дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, ч. 4 ст. 169, 209, 213, 215, 224, 225, 367 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу)щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення здійснювати з 09.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: К.С. Маштак