Справа № 752/7448/16-ц
Провадження по справі № 2/752/756/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки припиненим.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та третьої особою - ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-302/083/2008, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 204525,00 грн. на споживчі цілі. Кредитні кошти надано строком по 27.03.2023 року. Додатковими договорами №2 від 09.06.2010 року та №3 від 14.01.2011 року внесено зміни до розміру відсоткової ставки.

Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечується договором поруки №SR-302/083/2008/2 від 26.03.2008 року укладеним між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та за умовами якого він взяв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_2 його зобов`язань перед банком за кредитним договором.

Згідно з умовами Договору факторингу від 22.02.2013 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

У квітні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій посилалося на порушення умов кредитного договору, в зв'язку з невиконанням, починаючи з 2009 року умов цього договору, просило стягнути з боржника та поручителів суму заборгованості в розмірі 241683,25 грн.

Вважаючи такі вимоги необґрунтованими, позивач зазначив, що виходячи зі змісту п.4.1. Договору поруки та відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука за укладеним ним договором є припиненою.

Так 29.08.2013 року відповідач, направив на його адресу вимогу, в якій вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом в розмірі 201094,41 грн. та суми відсотків за користування кредитом в розмірі 60496,42 грн. Дана вимога була отримана ним у вересні 2013 року. Таким чином, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, відповідач відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та був зобов'язаний пред'явити позов до нього, як до поручителя, протягом 6 місяців, починаючи з жовтня 2013 року, чого не було зроблено. А оскільки відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості лише 01.04.2016 року, тобто після встановленого шестимісячного строку, договір поруки є припиненим.

Просить визнати договір поруки №SR-302/083/2008/2 від 26.03.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», припиненим.

В судове засідання сторони і третя особа не з'явились про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення в яких вказує, що пред'явленням позову до суду про стягнення заборгованості до боржника та поручителів за кредитним договором, Кредитор реалізував своє право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, так як строк виконання боргових зобов'язань ще не настав, адже датою остаточного повернення кредиту є 27 березня 2023 року. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України є наслідком неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань та способом цивільно-правової відповідальності боржника.

Крім того, у пункті кредитного договору є посилання, що сторони визначили, що реалізація положень п.1.9.1. не буде розглядатись сторонами, як одностороння зміна умов цього договору. Просить відмовити в задоволенні позову.

Причина неявки третьої особи - ОСОБА_2, суду невідома.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 26 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого стало ПАТ «ОТП Банк» та третьої особою - ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-302/083/2008, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 204525,00 грн. на споживчі цілі. Кредитні кошти надавались строком до 27.03.2023 року. Додатковими договорами №2 від 09.06.2010 року та №3 від 14.01.2011 року вносились відповідні зміни до розміру відсоткової ставки.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту цього ж дня між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є відповідач, було укладено договір поруки №SR-302/083/2008/2, за умовами якого відповідач поручився перед позивачем за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_2 його зобов`язань перед банком за кредитним договором.

Відповідно до п.1.9.1. частини №2 Кредитного договору від 26.03.2008 року № ML-302/083/2008, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги.

Відповідно до умов договору поруки, позивач зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_2, його боргових зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором.

29.08.2013 року відповідач направив третій особі - ОСОБА_2 досудову вимогу за №10152 про дострокове виконання зобов'язань про погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з наступних сум: залишку заборгованості за кредитом - 201094,41 грн. та суму відсотків за користування кредитом - 60496,42 грн.

Судом встановлено, що вказану вимогу ОСОБА_2 отримав у вересні 2013 року.

В квітні 2016 року відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-302/083/2008, року від 26.03.2008 року як з солідарних боржників.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно п. п. 4.1, 4.2 ст.4 укладеного сторонами Договору поруки, цей договір діє до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14, припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-109цс14 Верховним Судом України висловлено правову позицію, згідно якої, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують і своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Судом встановлено, що відповідач скориставшись правом дострокової вимоги 29.08.2013 року направив третій особі ОСОБА_2 вимогу про сплату залишку заборгованості за кредитом та суми відсотків за користування кредитом, що прямо передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України.

За вимогою відповідача, яку третя особа ОСОБА_2 отримав у вересні 2013 року, останній відповідно до п.1.9.1 кредитного договору мав протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги, здійснити погашення боргових зобов'язань, що свідчить про зміну відповідачем строку виконання основного зобов'язання, який закінчився у жовтні 2013 року.

В даному випадку відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України відповідач мав право протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання, тобто, починаючи з листопада 2013 року і по квітень 2014 року включно, пред'явити вимоги до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Натомість відповідач звернувся з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі і до поручителя, лише в квітні 2016 року, що свідчить про припинення поруки позивача за кредитним договором.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати поруку позивача за кредитним договором № ML-302/083/2008, припиненою.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись, ч.4 ст.559 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-53цс14, постановою Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі 6-109цс14, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки №SR-302/083/2008/2 від 26.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: