Справа 712/4/17- ц
Провадження 2/712/2/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Комунальний заклад «ОСОБА_3 міська дитяча лікарня» ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районом суду міста Черкаси звернулися позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Комунальний заклад «ОСОБА_3 міська дитяча лікарня» ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що у власності позивачів відповідно до договору купівлі-продажу від 31.12.199 року перебуває аптека за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 146, площею 20,5 кв.м. Вказана аптека функціонує з моменту придбання по жовтень 2015 року.

В грудні 2015 року позивачі розпочали роботи будівельні роботи із збільшенням розміру вказаної аптеки без відповідних дозвільних документів.

Під час підготовки документів для отримання дозволу, позивачам стало відомо, що постійним землекористувачем земельної ділянки за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 148 на підставі рішення ОСОБА_3 міської ради №7-173 від 27.01.2005 року є ОСОБА_3 міська дитяча лікарня.

Фактично, відповідно до викопіювання з плану міста Управління планування та архітектури, містобудування та інспектування ЧМР з показом земельної ділянки орієнтовною площею 0,0060 га по вул.Благовісна, 146 на якій розташована аптека позивачів знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 міської дитячої лікарні.

Зазначали, що вказаний акт на право постійного користування виданий з порушеннями вимог ст.123 Земельного кодексу України та Інструкції, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо скасування вищенаведеного державного акту, проте відповіді не отримав.

Вказуючи на порушення відповідачем норм законодавства при видачі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та керуючись с.158 Земельного кодексу України просили визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №347871, виданий ОСОБА_3 міській дитячій лікарні на підставі Рішення ОСОБА_3 міської ради №7-173 від 27.01.2005 року.

В судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_4 позов підтримали, просили задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Комунальний заклад «ОСОБА_3 міська дитяча лікарня» ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до рішення ОСОБА_3 міської ради від 27 січня 2005 року ОСОБА_3 міській дитячій лікарні надано у постійне користування земельна ділянка за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 148 площею 5925 кв.м.

В матеріалах справи міститься проект відведення земельної ділянки пл.0,5925 га ОСОБА_3 міській дитячій лікарні під існуючий комплекс будівель та споруд дитячої міської поліклініки №1 по вул.Благовісна,148 за рахунок земель ОСОБА_3 міської ради.

Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №347871 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі №06.

Цільове призначення земельної ділянки під існуючий комплекс будівель дитячої міської поліклініки №1.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017 року позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_1 є власниками у рівних частках аптеки з ганком та пандусом за адресою місто Черкаси, вулиця Благовісна, б.146. Підставою для реєстрації права власності є дублікат договору купівлі-продажу від 31.12.1999р., виданого ОСОБА_3 обласним державним нотаріальним архівом 01 квітня 2015 року за реєстровим №20.

Згідно із заявою від 13 травня 2016 року позивачі звернулися на адресу ОСОБА_3 міської ради з проханням скасувати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №347871, оскільки вказаний акт порушує право позивачів як власників аптеки з підсобними приміщеннями, яка розташована за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 148 та фактично знаходиться на земельній ділянці, яка надана у користування третій особі в справі.

Згідно відповіді Заступника міського голові з питань діяльності виконавчих органів ради від 10.06.2016 року відповідачам повідомлено, що право на забудову земельною ділянкою реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Оскільки позивачі не є власниками або землекористувачами земельної ділянки по вул..Благовісній, 146, будь яке будівництво на зазначеній ділянці є незаконним.

Відповідно до частини першої статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Важлива роль у захисті прав і законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави в земельних і повязаних із ними майнових правовідносинах належить судам.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, при цьому у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розмір и. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні третіх осіб.

У відповідності до ч.2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користуванні земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку, при цьому у клопотання зазначаються орієнтований розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально у разі вилучення земельної ділянки.

Згідно з ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами в справі, позивачі належним чином право власності або користування земельною ділянку у встановленому законом порядку не оформили.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

За змістом наведених норм позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Із розяснень викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Позивачі просять суд скасувати Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №347871, виданий ОСОБА_3 міській дитячій лікарні на підставі Рішення ОСОБА_3 міської ради №7-173 від 27.01.2005 року, посилаючись при цьому на порушення своїх прав щодо користування частиною вказаної земельної ділянки, проте не надав належних та допустимих доказів на підтвердження належності позивачам прав на частину зазначеної ділянки.

Враховуючи зазначене вище, аналізуючи докази в їх сукупності, оскільки під час розгляду справи не було встановлено порушеного права позивачів суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Комунальний заклад «ОСОБА_3 міська дитяча лікарня» ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян