Провадження № 2-з/638/345/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Дзержинського районного суду м.Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр сертифікації ТИСК ПЛЮС», третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Восьма Харківська державна нотаріальна контора про включення майна до складу спадщини, -

встановив:

В провадження Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла вказана цивільна справа.

Разом з позовом позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити посадовим особам ТОВ «Центр сертифікації ТИСК ПЛЮС» вчиняти будь-які дії, які б змінювали долю ОСОБА_2 в розмірі 14,5% в статутному фонді та майні, що належить вказаному товариству.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що не вжиття таких заходів може призвести до маніпулювання з активами та статками товариства, що зробить неможливим виконання рішення суду по справі. Вважає, що саме такий захід забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У відповідності по вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов зокрема забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року надано розяснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, в також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Разом з цим, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств та/або фактично вирішують спір по суті до його розгляду в порядку передбаченому процесуальним законом. А застосування заходів забезпечення позову має бути співмірним і достатньо обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи відсутні підстави вжиття заходів забезпечення позову, тобто об'єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Позивачем не обґрунтовані доводи щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідного рішення суду про задоволення позову.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову може призвести до не виправданого втручання у господарську діяльність товариства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. В разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя: О.В.Шишкін