Справа № 369/1207/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/4705/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 07.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про припинення стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про припинення стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 18.03.2005 року, згідно виконавчого листа виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 22.06.2006 року № 2-1826.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 09.02.2015 року заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва його було позбавлено батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина ОСОБА_5 Його колишня дружина ОСОБА_3 не дає змоги піклуватися про сина, штучно чинить йому перепони у спілкуванні з дитиною, ухиляється від фактичного отримання перерахованих грошових коштів на утримання дитини.

Крім того, його матеріальний стан змінився, оскільки він на даний час перебуває у шлюбі із громадянкою ОСОБА_6, від цього шлюбу має двох неповнолітніх дітей: дочку ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильність встановлення судом обставин справи, порушення застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною 18 річного віку, починаючи з 01.06.2005 року.

На виконання зазначеного рішення суду Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист від 22.06.2006 року.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві від 27.04.2009 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-1826 від 22.06.2006 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.12.2014 року зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2005 року по справі № 2-1826 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1/4 частини з усіх його видів заробітку до 450 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про припинення стягнення аліментів, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивач не відноситься до кола осіб, які відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України підлягають звільненню від їх сплати, крім цього позивачем не надано доказів щодо наявності інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи та задоволення позову.

Колегія суддів із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Нормами ст. 267-271 Сімейного кодексу України , визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сімї яких виховувалася дитина.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2В не спростовують зазначених висновків суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обовязку щодо утримання дитини.

Відповідно до чинного законодавства, не є підставою для припинення стягнення аліментів, доводи ОСОБА_2 щодо чинення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною. Спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї вирішуються судом відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України.

Ухилення відповідачкою від фактичного отримання перерахованих грошових коштів на утримання дитини, згідно чинного законодавства, також не може бути підставою для припинення стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів віднесено матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів інших дітей.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.12.2014 року ОСОБА_2 із вказаних підстав зменшено розмір сплати аліментів, на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1/4 частини з усіх його видів заробітку до 450 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з викладеним, доводи апелянта щодо наявності у нього на утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей, також, відповідно до чинного законодавства не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийняте з дотримання вказаних вище норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_7