РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17162/16-ц

пр. № 2/759/1890/17

07 листопада 2017 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання добросовісним володільцем, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 13.12.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання добросовісним володільцем, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову позивач зазначає наступні обставини. На початку березня 2016 року в нього виникла необхідність у придбанні транспортного засобу. Через мережу Інтернет, він знайшов необхідний автомобіль, по телефону домовились з продавцем жителем м. Бердичів Житомирської області ОСОБА_4 про його купівлю за узгодженою ціною 60000,00 грн. За попередньою домовленістю, 15.03.2016 року він прибув до м. Бердичів, де зустрівся з ОСОБА_4 та оглянув автомобіль, який мав намір придбати, ознайомився з документами на нього та довіреністю від 30.09.2015 року, згідно якої власник автомобіля «Заз -Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 усі права володіння, користування та розпорядження автомобілем в тому числі і право передоручення. Як зазначає позивач, він передав грошові кошти в сумі 2500,00 доларів США в присутності свідків ОСОБА_1, та ОСОБА_6 довіреній особі власника - ОСОБА_4, та отримав зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, та довіреність надану ОСОБА_3 ОСОБА_4 При цьому домовились про перереєстрацію автомобіля на ім'я позивача через 10 днів. Приблизно 22.03.2016 року, позивач прибув до м. Бердичів, де зустрівся з ОСОБА_4, щоб здійснити перереєстрацію автомобіля, проте виявив пропажу свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу. Маючи намір отримати дублікат вищезгаданого свідоцтва, на наступний день він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_7, звернулись до МРЕВ-1 ДАІ м. Києва, по місцю реєстрації транспортного засобу, де їх вислухали працівники поліції та доставили до відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, де працівники ВДВС повідомили їх про наявність виконавчих проваджень, виникнення заборгованості та накладення арешту на спірний автомобіль. На прохання позивача йому було видано лист, де зазначена сума заборгованості в розмірі 6134,00 грн. 25.03.2016 року, була перерахована на вказаний рахунок. 30.03.2016 року ОСОБА_3 отримав завірені копії постанов про закриття виконавчих проваджень, та зняття арешту з майна, які він передав позивачу, після чого останній відвіз їх до регіонального сервісу центру МВС у м. Києві для зняття арешту. Під час перебування в РЕП ДАІ м. Києва позивач домовився з ОСОБА_8 про те, що останній надасть довіреність на ім'я позивача, який він придбав у ОСОБА_4 28.04.2016 року він отримав зазначену довіреність. Та на думку позивача з цього часу він документально став власником спірного автомобіля. 22.08.2016 року під час поїздки до м. Києва, він був зупинений працівниками поліції, де було здійснено тимчасове затримання спірного автомобіля. З відповіді РСЦ МВС у м. Києві та даних отриманих по базі АІС «Автомобіль», спірний автомобіль знаходився в розшуку по відкритих виконавчих провадженнях. На вимогу ОСОБА_3 та позивача до ВДВС про припинення розшуку та зняття з арешту спірного автомобіля було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Що і стало причиною звернення позивача до суду. На підставі вищезазначеного позивач просить суд визнати його добросовісним володільцем майна, визнати за ним права власності на автомобіль та зняти арешт зі спірного автомобіля.

У судовому засіданні 07.11.2017 року позивач позов підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 07.11.2017 року, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 позов визнав з підстав та обставин, на які посилається позивач.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_4 та представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами.

Третя особа ОСОБА_7, ухвалою суду із занесенням до журналу судового засідання 07.11.2017 року виключений зі складу осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.02.2005 року, власником автомобіля марки марки ««Заз -Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску є відповідач ОСОБА_3 (а.с. 10).

30.09.2015 року ОСОБА_3, надав довіреність на ім'я ОСОБА_9 з метою представлення його інтересів в органах ДАІ, на станціях, підприємствах технічного обслуговування та ремонту автомобілів, страхових компаніях - як власника марки ТЗ автомобіля «Заз -Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана з правом передоручення (а.с.7).

28.04.2016 року ОСОБА_3, надав довіреність на ім'я ОСОБА_10, ОСОБА_7 з питань які будуть стосуватися управління та розпорядження (при необхідності продажу, обміну, оренди) ТЗ автомобіля «Заз -Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч.1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положеньст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч.1ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно дост. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 208 ЦК Україниу письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. №1388, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил, Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 цих Правил, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Судом встановлено, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за ОСОБА_3 Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації".

Відповідно до п. 8 зазначених Правил, для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Сукупність доказів справи свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля його власником ОСОБА_3, чи довірителем ОСОБА_4 та позивачем укладений не був.

Доводи позивача про те, що підставою для визнання власності на автомобіль та визнання його добросовісним набувачем з моменту отримання ним довіреності від відповідача, а саме: з 28.04.2016 року суд оцінює критично, оскільки право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в даному випадку набуття права власності в установленому законом порядку не відбулось.

Суд критично ставиться до визнання позову представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2, оскільки визнання позову суперечить вимогам закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208,328 ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання добросовісним володільцем, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з майна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дні отримання копії цього рішення.

Суддя І.Ю.Миколаєць