Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/3708/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2970/17 Жукова О.Є.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» - Котягіна Андрія Сергійовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Яреха П.В. про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовим рішенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року старший державний виконавець Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Яреха П.В. звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовим рішенням, посилаючись на те, що на виконанні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/4433/15 виданого 16.11.2015 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ТОВ «Тропік» 573 199,20 грн.

В ході примусового виконання вимоги державним виконавцем було здійснено запити до АІС «Автомобіль», ДПІ, ПФУ, було оголошено у розшук належні транспортні засоби боржника, а також встановлено, що належне на праві власності боржнику нерухоме майно перебуває в заставі юридичних осіб, які не є стягувачами .

При виході за адресою реєстрації боржника його місцезнаходження не було встановлено, а також не було встановлено належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення.

Вказує, що до теперішнього часу судовий наказ в добровільному порядку не виконано, боржник ухвалюється від виконання судового рішення, не вживає заходів щодо його виконання.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд тимчасово обмежити у праві виїзду без вилучення паспорта громадянина України за межі України боржника ОСОБА_5 до виконання зобов'язань покладених на нього наказом № 908/4433/15 виданий 16.11.2015 року про стягнення суми боргу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у задоволенні подання ст. державного виконавця Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Яреха П.В. про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовим рішенням відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «Тропік» Котягін А.С. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу, якою задовольнити подання.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу № 908/4433/15 виданого 16.11.2015 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ТОВ «Тропік» 573 199,20 гривень.

В ході примусового виконання зазначеного рішення державним виконавцем було здійснено запити до АІС «Автомобіль», ДПІ, ПФУ, було оголошено у розшук належні транспортні засоби боржника, а також встановлено, що належне на праві власності боржнику нерухоме майно перебуває в заставі юридичних осіб, які не є стягувачами. При виході за адресою реєстрації боржника його місцезнаходження не було встановлено, а також не було встановлено належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п.5).

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов'язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Дослідивши надані докази та обставини справи, сул першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що доказів щодо ухилення боржника від виконання зобов'язань суду не надано і у ході розгляду справи не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем не були виконані всі можливі дії для повідомлення боржнику часу та місця здійснення перевірки майнового стану боржника та проведення опису майна, що йому належить. Акти державного виконавця від 10.05.2017 року та 16.03.2017 року не можуть бути достатньою підставою для обмеження конституційного права боржника на свободу пересування. До того ж, відсутні дані про те, що боржник свідомо перешкоджає представниками ДВС у примусовому виконанні судового наказу . Заходи щодо застосування приводу боржника через суд не приймались.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України не вбачається, оскільки не доведено факт його ухилення від виконання зобов'язання, а наявність самих лише зобов'язань у боржника визначених судовим рішенням, не дає підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» - Котягіна Андрія Сергійовича відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: