У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - ХмироваЕдуарда Олександровича - на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» зазначало, що 24 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6639-010/08Р, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 60 265 грн зі сплатою 20,49 % річних.

Проте, станом на 17 червня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 138 618 грн 04 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 52 901 грн 21 коп., заборгованість за процентами - 27 081 грн 29 коп., неустойка (пеня) за кредитом - 42 322 грн 28 коп., неустойка (пеня) за процентами - 16 313 грн 26 коп.

Також, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів банку як кредитодавця на випадок порушення зобов'язання ОСОБА_2 як позичальником, 24 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 6639-010/08Р.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на вищевикладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 84 565 грн 80 коп. боргу, а саме: заборгованість за кредитом - 52 901 грн 21 коп.; заборгованість за процентами - 27 081 грн 29 коп.; неустойка (пеня) - 4 583 грн 30 коп.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» - Хмиров Е.О. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що 24 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (з подальшими внесеннями до нього доповнень щодо особливостей погашення кредитної заборгованості), за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 60 265 грн зі сплатою 20,49% річних на строк до 24 жовтня 2015 року (а.с. 10-15)

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 24 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с. 32-33).

Згідно з пунктом 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у боржника перед банком виникла заборгованість, яка станом на 17 червня 2015 року становила 138 618 грн 04 коп.

Відповідно до пункту 4.4 кредитного договору, п.1.1 договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору №6639-010/08р від 26 липня 2010 року та від 16 листопада 2010 року погашення кредиту буде здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця шляхом внесення коштів згідно графіка погашення кредиту, встановленого в додатку № 1 до договору (останній платіж - жовтень 2015 року) та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 24 жовтня 2015 року, на умовах, визначених цим договором.

Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті боржником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальникові у строк з 24 жовтня 2008 року до 24 жовтня 2015 року зі сплатою 20,49% річних.

Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк повідомляє Позичальника.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачами у справі було заявлено клопотання про застосування позовної давності (а. с. 46)

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 13 грудня 2012 року, а за пунктом 9.2 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 лютого 2013 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 04 квітня 2016 року, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - Хмирова Едуарда Олександровича - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня