Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 426/6614/17
Провадження № 22ц/782/756/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Єгорової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району про визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району, який змінила та просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на нежиле приміщення, контору (2-й поверх), що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Молодіжна, 7, загальною площею 281,6 кв.м.; нежитлову споруду ЗАВ літ Б, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Північна, загальною площею 132,9 кв.м.; нежитлову будівлю - ангар, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 897,2 кв.м.; нежитлову будівлю вагову з навісом літ. А, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Північна, загальною площею 117,2 кв.м.; нежитлову будівлю - майстерню вантажний гараж, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 342,0 кв.м.; нежитлову будівлю склад, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 897,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 17.10.2016 року помер її чоловік ОСОБА_4, вона є спадкоємицею першої черги, інші спадкоємці від прийняття спадкового майна відмовились у встановленому законом порядку. За життя ОСОБА_4 набуто право власності на спірне нерухоме майно, яке на теперішній час складає спадкову масу, а відтак позивач вважає, що воно підлягає передачі їй у власність у порядку спадкування. Натомість постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2017 року, виданою приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5, позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені обєкти нерухомого майна через те, що право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна не зареєстроване.

Позивач вважає, що спірні обєкти нерухомого майна фактично належали на праві приватної власності її чоловіку ОСОБА_4, тому після його смерті складають спадкову масу.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на спірне майно на підставі на ст. ст. 1216, 1268 ЦК України.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району про визнання права власності у порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на нежиле приміщення, контору (2-й поверх), що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Молодіжна, 7, загальною площею 281,6 кв.м.; нежитлову споруду ЗАВ літ Б, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Північна, загальною площею 132,9 кв.м.; нежитлову будівлю - ангар, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 897,2 кв.м.; нежитлову будівлю вагову з навісом літ. А, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Північна, загальною площею 117,2 кв.м.; нежитлову будівлю - майстерню вантажний гараж, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 342,0 кв.м.; нежитлову будівлю склад, що розташована за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, загальною площею 897,2 кв.м.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Сватівського району подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки ухвалено з порушенням норм процесуального права, які є підставою для його скасування з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 .10.2016 року помер ОСОБА_4, з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка. Інші спадкоємці відсутні. Заповіту спадкодавець на залишив.

За життя ОСОБА_4 був єдиним засновником, власником та директором ПП АФ «Куземівська».

15.05.2001 року між ПП АФ «Куземівська» та КСП ім. Фрунзе був укладений договір уступки боргу, за умовами якого ПП «Агрофірма «ОСОБА_2» прийняла на себе зобовязання погасити заборгованість КСП ім. Фрунзе із виплати заробітної плати, а КСП ім.Фрунзе зобовязалося передати у власність ПП АФ «Куземівська» вище зазначене майно щодо якого виник спір.

Майно було передано відповідно до актів прийому-передачі майна від КСП ім. Фрунзе до ПП АФ «Куземівська».

20.01.2005 року ОСОБА_4 як одноособовий засновник, власник та директор ПП АФ «Куземівська» прийняв рішення №1 про виділення із складу ПП АФ «Куземівська» спірного нерухомого майна та передачу йому у власність.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі ст. 328 ст.1216, ст. 1218 ЦК України дійшов висновку про те, що спірне нерухоме майно належало на праві власності ОСОБА_4, а тому спірне майно складає спадкову масу та підлягає передачі у власність позивачу на праві спадкування за законом.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, оскільки неправильно визначився із субєктним складом правовідношення власності та не дав правової оцінки, чи є ОСОБА_2 сільська рада Сватівського району належним відповідачем по справі.

ОСОБА_2 сільська рада Сватівського району як орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, може бути відповідачем по вказаній справі, але виключно у тому разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим позивачу, або якщо сільська рада є правонаступником будь-кого з колишніх власників (наприклад, у разі відумерлості спадщини). Однак, такі обставини судом встановлені не були.

Напроти, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача надав суду докази, з яких вбачається, що відповідно до рішення від 07.02.1996 року колективними власниками цього майна були пайщики КСП ім.Фрунзе, що підтверджується сертифікатами про дольовий фонд працівника.

З матеріалів справи вбачається, що право власності пайщиками на частку в цьому майні не було зареєстроване. Державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_4, або за будь-якими іншими особами також не здійснювалась. Однак, зареєстровано право власності відповідача на одне з приміщень, що розташоване за адресою: Сватівський р-н, с. Куземівка, вул. Молодіжна, 7, а саме нежиле приміщення, контора, загальною площею 109,6 кв.м. До того ж, зазначене адреса є юридичною адресою відповідача.

У звязку з цим належними відповідачами у спорі про визнання права власності слід вважати, крім ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району, також пайщиків ліквідованого КСП ім.Фрунзе, які є мешканцями населеного пункту Куземівка.

Про залучення цих осіб у справі в якості співвідповідачів в судовому засіданні заявив клопотання представник відповідача, надавши суду перелік осіб - пайщиків ліквідованого КСП ім.Фрунзе, але суд відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки проти цього заперечувала позивачка.

Виходячи з закріпленого в статті 11 Цивільного процесуального кодексу України принципу диспозитивності цивільного процесу, позивач має право на власний вказати відповідача, якого він вважає відповідальним за заявленими позовними вимогами.

За змістом статей 11,31,119,215 Цивільного процесуального кодексу України підстави та предмет позову визначає позивач, які суд не може змінити за власної ініціативи без згоди на це позивача.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої предявлено позов, суд відмовляє в задоволенню позову до неналежного відповідача, про що зазначено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2.

Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, не зважаючи на це, суд розглянув справу по суті буз залучення до справи усіх належних відповідачів.

У звязку з цим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з вказаної вище підстави. Відмовляючи в задоволенні позову з зазначених підстав, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належними відповідачами.

Керуючись ст. ст. 309, 313-314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Сватівського району про визнання права власності у порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: