Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1861/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

16.11.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 09 квітня 1975року.

В обґрунтування вимог зазначив, що 09 квітня 1975 року помер його батько ОСОБА_5. Після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку розташованого по вул. Макаренко 212 у м. Долинська Кіровоградської області. На день смерті батька з ним проживав та був зареєстрований брат позивача ОСОБА_6, який успадкував вказаний будинок. ОСОБА_7 Петрович помер 13 лютого 2014 року.

Після смерті батька позивач вважав, що він разом з братом буде власником будинку, але після смерті брата дізнався, що 17 січня 1995 року той отримав свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок.

Вказує, що є інвалідом з дитинства, його вади не дозволили вчасно та в передбачений законом строк реалізувати свої спадкові права.

На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_4 звернулася до Долинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6, в обсяг спадку входить будинок на якій він претендує.

Посилаючись на ст. 550 ЦК УРСР просив задовольнити вимоги.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_8, який представляє інтереси ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову. Вказує, суд не врахував, що він інвалід з дитинства, його вади не дозволили вчасно та в передбачений законом спосіб оформити спадкові права на майно після смерті батька. Він не чує та не розмовляє, був обмежений в доступі до інформації, не обізнаний зі своїми правами як спадкоємець, а через брак перекладачів не міг своєчасно та в повній мірі отримати кваліфіковану правову допомогу. У нього була домовленість з братом разом оформити батьківський будинок у власність, а тому своєчасно не вчиняв ніяких дій щодо набуття спадку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 за участю перекладача ОСОБА_9М, представника ОСОБА_2, та пояснення відповідача ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини і не навів відповідно до ст. 550 ЦК УРСР поважних причин його пропуску.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що померлий 09 квітня 1975 року ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_3 (а.с.4,5).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Макаренка 212 (раніше 228), м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область.

Крім позивача, який у передбачений законом спосіб не реалізував свій намір про отримання спадщини, був спадкоємець рідний брат ОСОБА_3, син померлого - ОСОБА_6. Як виходить з рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 18 січня 2017 року, 17 січня 1995 року останній отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого 09.04.1975 року батька ОСОБА_5 (а.с.8-16)

ОСОБА_6 помер 13 лютого 2014 року.

11 серпня 2014 року до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини звернулась його донька відповідач ОСОБА_4 (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) та отримала свідоцтво про спадкування.

Позивач, в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР не прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також не звертався у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Проживав окремо.

Правовідносини, підставою виникнення яких стала смерть 09 квітня 1975 року ОСОБА_5 регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки вони виникли до 01 січня 2004 року.

Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частиною 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року передбачено право спадкоємця на продовження строку на прийняття спадщини. Так, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Поважними слід вважати причини, повязані з обєктивними непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних так як позивач не навів поважних причин пропуску визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті в 1975 році батька.

Ухвалюючи рішення судом зазначено, що позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Разом з тим, фактично із підстав мотивації обставин справи, з посиланням на норми ЦК УРСР йдеться саме про продовження строку прийняття спадщини. Оскільки ЦК УРСР 1963 року у статті 550 передбачалося право суду на продовження строку на прийняття спадщини, а не на визначення додаткового строку.

ОСОБА_3 знав, що його батько помер 09 квітня 1975 року. Обґрунтованих доводів того, що він був позбавлений можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини суду не надано. Домовленість з братом щодо одночасного оформлення спадкових прав на будинок не є підставою для задоволення вимог. Навпаки доводить про обізнаність позивача про свої права

Враховуючи викладене та значну тривалість строку, протягом якого позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (майже 42 роки), наведені ним обставини не можна вважати поважними причинами в розумінні положень ст. 550 ЦК УРСР, які були б підставою для задоволення позову.

ОСОБА_3 з 02 грудня 1974 року зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний факт не заперечувався сторонами під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій. Позивач не позбавлений житла та забезпечений ним.

Померлий брат позивача ОСОБА_6, який проживав з батьком на день його смерті також був інвалідом.

На спадкове майно стосовно якого ставиться питання, а саме на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані по вул. Макаренко 212 у м. Долинська, Кіровоградської області, в 1995 році Долинською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_6. Після його смерті в 2017 році свідоцтво про право власності на вказане майно отримала вже відповідач ОСОБА_4. За ч.2 ст. 550 ЦК у випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Вимог щодо майна, як передбачає закон що регулює спірні правовідносини, стороною не заявлялось.

Переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про продовження строку для прийняття спадщини після смерті батька.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності відповідачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів, виходячи з визначених ст. 1 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно відмовив у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: