Справа № 750/7469/17 Провадження № 22-ц/795/2249/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Коверзнев В. О. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ГУБАР В.С., КУЗЮРИ Л.В.
при секретарі:Бивалькевич Т.В.
за участю:ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.08.2017 року і до закінчення навчання в Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя, тобто до 30.06.2020 року включно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період навчання та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, посилаючись на необ`єктивність, необґрунтованість та порушення норм матеріального та процесуального права.

За доводами заявника, суд позбавив відповідача права на захист прав під час судового засідання, надання доказів, пояснення у справі. Заявник вказує на те, що несе витрати на лікування та піклування за непрацездатними та хворими батьками, зокрема, мати відповідача є інвалідом 2 групи та потребує догляду та лікування, що покладає на нього додаткові витрати. Відповідач ОСОБА_3 часто хворіє, перебуває на лікарняних, а також перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 та мають спільну дитину ОСОБА_5 , 2009 року народження. Крім того, на утриманні відповідача перебуває син ОСОБА_6 , 2000 року народження.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач відповідно до ст.199 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею 23 років.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення позивачем навчання у вищому навчальному закладі суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів вжиття заходів щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.2).

Відповідно до довідки Ніжинського державного університета ім. Миколи Гоголя від 31.05.2017 року, ОСОБА_1 дійсно навчається з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року в навчальному закладі і є студенткою I курсу на умовах контракту (а.с.3).

Відповідно до вимог ст. 199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Проаналізувавши зазначені норми права та оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що повнолітня донька ОСОБА_1 навчається на умовах контракту і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, та дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 аліментів на особисте утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.08.2017 року і до закінчення навчання в Ніжинському державному університеті ім. Миколи Гоголя, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Незгода заявника з розміром аліментів, визначених судом, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідач має стабільний заробіток, зокрема, з серпня 2017 року йому нараховується заробітна плата в розмірі 8781,01 грн. щомісячно, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач також є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З 19 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 .

Батьки відповідача є пенсіонерами.

ОСОБА_3 перебував з 09.10.2017 року по 10.11.2017 року на лікуванні у Національному військовому медичному клінічному центрі «ГВКГ».

Вищезазначені обставини не спростовують можливості відповідача сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до 30.06.2020 року, адже саме такий розмір буде відповідати як потребам позивача, так і можливостям її батька.

Заперечуючи проти зменшення розміру аліментів до 1/6 частини, позивач зазначила, що тривалий час вона не буде мати можливості отримувати матеріальну допомогу від матері, яка отримує соціальну допомогу на дитину і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Твердження заявника про позбавлення права на захист прав під час судового засідання, надання доказів, пояснення по справі спростовується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2017 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 19 вересня 2017 року (а.с.12). 11 серпня 2017 року зазначена ухвала судді суду першої інстанції була направлена відповідачу (а.с.14).

Згідно телефонограми секретаря судового засідання Деснянського районного суду м. Чернігова №294, адресованій ОСОБА_3 , останній повідомив про згоду на розгляд справи за його відсутності та частково визнав позов, зокрема, категорично заперечував щодо стягнення з нього аліментів за минулий час.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: