Справа № 487/3595/17
Провадження № 2/487/1962/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_2, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, не бажанням розуміти один одного, відсутності взаємоповаги та довіри, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначив, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки вони з літа 2016 року проживають окремо, кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Після закінчення строку на примирення, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив фактичні обставини, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що більше року з відповідачем не підтримують подружні стосунки. Просив суд про задоволення позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, вказала, що вважає збереження сім'ї можливим. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2004 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №274.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 09 вересня 2004 року).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з літа 2016 року сторони проживають кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.5, 8, 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04 червня 2004 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №274, - розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: А. В. Біцюк