РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року Провадження №2/425/443/17

Справа №425/1602/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на гараж,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.1973 року її батько ОСОБА_2, на підставі рішення міськвиконкому

м. Рубіжне від 22.02.1973 року № 41-в, отримав дозвіл на будівництво гаражу на земельній ділянці у кварталі № 51 та в 1974 році вказаний гараж було збудовано. Після смерті батька 05.02.1986 року позивач прийняла спадщину, однак свідоцтво про право власності на гараж не отримувала, а лише в 2016 році вона звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на вказаний гараж, однак отримала відмову через те, що за даними Комунального підприємства «БТІ» вказаний гараж не зареєстрований за ОСОБА_2 Станом на 21.06.2016 року КП «БТІ» (по факту наявності гаражу) виготовлено тихнічний паспорт на гараж № 7 в кварталі № 42 (колишній квартал 51). Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 26.04.2017 року № 27/20 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 0,0026 га із земель комунальної власності з метою передачі у власність, розташованої за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, будівельний квартал № 42, гараж № 7, для будівництва індивідуального гаражу.

На підставі вище викладеного, просить суд визнати за нею право власності на гараж № 7 будівельного кварталу № 42 в м. Рубіжному Луганської області.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з?явилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в повному обсязі вивчивши надані докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що представник відповідача подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд приймає визнання позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

На підставі дозволу на виготовлення робіт від 07.03.1973 року головного архітектора міськвиконкому Рубіжанської міськради депутатів ОСОБА_2 збудовано гараж в кварталі № 51 , інвентарний номер об?єку 34, про що видано довідку

№ 865 від 17.06.1974 року Рубіжанським відділом комунального господарства Бюро технічної інфентарізації (а.с. 5-6).

31.07.1953 року народилася ОСОБА_3 батьками якої записані:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а 06.07.1973 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Ратову», що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.11.1953 року, актовий запис № 492 та свідоцтвом про шлюб від 06.07.1973 року, актовий запис № 1032 (а.с. 8).

04.02.1986 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції, актовий запис 55 (а.с. 7)

Після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на гараж № 7 , який розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, квартал № 42, однак державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину через те що спадкодавець не є власником вказаного гаражу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2016 року № 800/02-31 та копіями документів спадкової справи, заведеної після смерті

ОСОБА_2 (а.с. 13, 38-40, 47-53).

21.06.2016 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради виготовлено технічний паспорт на гараж № 7 будівельному квартал № 42 в м. Рубіжному Луганської області, загальною площею 26,2 кв.м. (а.с. 9-11).

Згідно відповіді від 06.12.2016 року № 1125 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради, право власності на гараж № 7 в кварталі № 42 в м. Рубіжному Луганської області на ім?я ОСОБА_2 не оформлено (а.с.12).

На підставі рішення від 26.04.2017 року № 27/20 Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_1А надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 0,0026 га із земель комунальної власності з метою передачі у власність, розташованої за адресою: м. Рубіжне, будівельний квартал № 42, гараж №.7, для будівництва індивідуального гаражу (а.с. 14).

Ринкова вартість гаражу № 7 в кварталі № 42 в м. Рубіжному Луганської області становить приблизно 18 900 21 600 грн., згідно відповіді ПП Експертно аналітичного центру «Рейтінг» від 06.02.2017 року (а.с. 15).

Згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 06.11.2017 року № 12, граж № 7, який розташований у кварталі № 42 (згідно інфентарної справи № 562, виконаної станом на 21.06.2016 року за заявою ОСОБА_1А.), відповідає виданому рішенню на виконання робіт на гараж № 7 у колишньому кварталі № 51 (а.с.59).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно дост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України зазначається, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 При вирішенні спорів про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суди повинні враховувати роз'яснення, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)".

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року № 6 на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Так з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення 26.04.2017 року

№ 27/20 Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_1А надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 0, 0026 га із земель комунальної власності з метою передачі у власність, розташованої за адресою: м. Рубіжне, будівельний квартал № 42, гараж №.7, для будівництва індивідуального гаражу (а.с. 14).

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на гараж № 7, який розташований у кварталі № 42 в

м. Рубіжному Луганської області.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 208-209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на гараж - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на гараж № 7, який розташований у кварталі № 42 в м. Рубіжному Луганської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський