Справа № 219/7012/17
Провадження № 2/219/3490/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2017 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2010 року. З листопада 2010 у квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з 01 липня 2014 року по теперішній час у вказаній квартирі не проживають, оскільки мешкають за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2, а в приватній розмові повідомили позивачу про те, що нерідко виїжджають до ОСОБА_4 Федерації, у звязку з чим не мають часу та бажання звертатись до органів влади для перереєстрації місця проживання. Ніякої участі у витратах по сплаті наданих комунальних послуг та утриманню житла відповідачі не приймають, крім того, факт їх реєстрації в даній квартирі не дає позивачу реалізувати своє право на оформлення субсидії та подальший продаж квартири, що в свою чергу, негативно впливає на його майновий стан та порушує його права як власника зазначеної квартири, у звязку з чим він вимушений звернутись з вказаною позовною заявою до суду.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього відповідача ОСОБА_3, надійшла на адресу суду заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить справу розглядати без її участі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, у якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі та рішення прийняти на розсуд суду.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири № 10, розташованої в будинку № 2 по вулиці Ворошилова (нині Борисоглібська) в місті Часів Яр Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2010 року (а.с. 12), що також підтверджується витягом державну реєстрацію прав № 28110579 від 24 листопада 2010 року (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки № 2104 від 14 червня 2017 року, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

З копії акту від 22 червня 2017 року, складеного комісією у складі: інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал м. Часів Яр» ОСОБА_7 та майстра ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01 липня 2014 року по день складання акту (а.с. 15).

Відповідно до копії паспорта громадянина ОСОБА_4 Федерації серії 61 16 975502, виданого відділом № 1 (обслуговує Радянський район м. Рязань) відділу УФМС Росії по Рязанській області в місті Рязань 03 серпня 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою ОСОБА_4 Федерації (а.с. 41) та згідно до копії свідоцтва про реєстрацію за місце перебування № 877, виданого відділом з питань міграції ОМВС Росії по Рязанському району 12 жовтня 2016 року, зареєстрована за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_3 на строк з 12 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2019 року (а.с. 42).

З копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 148542 вбачається, що ОСОБА_9 народилась 15 серпня 2007 року в місті Часів Яр Донецької області Україна, в графі «Батьки» батьком зазначений ОСОБА_10, а матірю ОСОБА_2 (а.с. 45).

З копії паспорта громадянина ОСОБА_4 Федерації номер 75 5071055, виданого ФМС 62004 07 червня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є громадянкою ОСОБА_4 Федерації (а.с. 43) та згідно до копії свідоцтва про реєстрацію за місце перебування № 878, виданого відділом з питань міграції ОМВС Росії по Рязанському району 12 жовтня 2016 року, зареєстрована за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_3 на строк з 12 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2019 року (а.с. 44).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сімї наймача або членів його сімї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Враховуючи, що дитина відповідача була зареєстрована в належній позивачу квартирі за його згоди, а на даний час зареєстрована в житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, разом зі своєю матірю, а тобто за її згодою та за згодою батька, суд вважає, що факт відсутності відповідачів у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось відповідачем, яка надала суду докази, підтверджуючі факт реєстрації її та малолітнього відповідача в іншому житловому приміщенні, суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, суд вважає за доцільне відмовити в їх задоволенні, оскільки статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», статтею 160 Сімейного кодексу України, статтею 156 Житлового кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України,статтями 3, 10, 11, 34, 35, 60, 61, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6 Артемівської міськради Донецької області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Часів Яр, вул. Борисоглібська (до перейменування Ворошилова)АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6 Артемівської міськради Донецької області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Конопленко