Справа № 638/252/17
Пр.. № 2/638/2107/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.

при секретарі - Романовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

06.01.2017 позивач ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, у якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_4, з якою, її батько - ОСОБА_5 був в родинних стосунках. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Вищевказана квартира є власністю ОСОБА_4 про що свідчить технічний паспорт Харківського міського бюро технічної інвентаризації та підтверджується довідкою № 1009342 від 20.09.2016 року виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». За вищевказаною адресою ОСОБА_5 проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 з 03.08.1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, з яким вона була в родинних стосунках, а саме - її батько. Після смерті мого батька, ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Померлим ОСОБА_5 заповіт складено не було. За життя її батьком не було оформлено правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. 10 липня 2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, відповідно до якої нотаріусом була заведена спадкова справа №14/2014. А 31 жовтня 2016 року нею було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадщини по причині відсутності правовстановлюючих документів.

Відповідач по справі є моєю матір'ю та колишньою дружиною покійного ОСОБА_5, з яким після розлучення продовжувала проживати разом однією сім'єю. Тому відповідач має, у четверту чергу, право на спадкування за законом і може претендувати на обов'язкову частину від спадщини за законом, але заяву про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не подала. Тому враховуючи вище викладені обставини можна дійти висновку, що тільки в судовому порядку можна підтвердити факт визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явились, про дату та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, просила слухати справу за її відсутністю.

Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з'явилась, про дату та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1009342 від 20.09.2016, виданою комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі довідки ЖБК «Сокіл-2» № 76 від 29.12.1992 та копією технічного паспорту (а.с. 10, 12-14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. (а.с. 5)

Позивачу ОСОБА_1 померла ОСОБА_4 приходиться бабусею, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 6, 8)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

За вищевказаною адресою, разом з померлою проживав разом батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку він не заявив про відмову від спадщини.

Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_5 не подавав, а отже фактично спадщину прийняв.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер бать позивача ОСОБА_5, про що 08.07.2014 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис №9762 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. (а.с. 37)

Після смерті мого батька, ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із матеріалів даної спадкової справи, спадкоємцем першої черги за законом є позивачка ОСОБА_1

Відповідач по справі ОСОБА_2 є матір'ю позивача та колишньою дружиною покійного ОСОБА_5, флюб з яким було розірвано 30.05.2000 року. (а.с. 15)

Померлим ОСОБА_5 заповіт складено не було і за життя не було оформлено правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у померлого ОСОБА_5 правовстановлюючих документів на вказану квартиру. (а.с. 9)

Відповідно до 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи п. 216 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи

обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом достовірно встановлено, після померлого ОСОБА_5 інших спадкоємців за законом першої черги немає, тому позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги повинен успадкувати після смерті свого батька належне їй нерухоме майно, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8,10-11, 60, 209, 212-215,, ч. 4 ст.174 ЦПК України, ст.ст. 60, 328, 331, 1261-1265, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: І.В. Семіряд