Справа № 199/7197/17
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-нижньодніпровської районної в місті Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гупало Катерина Вячеславівна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що він є чоловіком відповідача ОСОБА_3, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їх сином.

03 квітня 2008 року відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрованого в реєстрі за №956, придбала домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вказане домоволодіння придбавалось матір'ю неповнолітнього ОСОБА_2 для спільного з дитиною проживання. З початку придбання домоволодіння ОСОБА_5, син - ОСОБА_2 постійно проживав та продовжує проживати в ньому.

03 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 07.1/92-8 Того ж дня був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/93-8.

В забезпечення умов кредитного договору 03 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №61, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. , зареєстрований в реєстрі за №'960. Відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житловий будинок літ.А-1-житловий будинок (шл.бет) загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м., літ.-Б-літня кухня (шл.бл), літ.В-сарай (шл.бл), літ.Г-вбиральня (цегла), літ.Д-сарай/тим/(дощ), 1-6,1-споруди, літ. Е - сарай (шл.бл).

Позивач зазначає, що під час укладання договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_3 не приховувала від банку, що вона має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2, який проживав разом з нею та має право користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що на час нотаріального укладання договору іпотеки між ОСОБА_3 та банком на утриманні іпотекодавця перебувала малолітня дитина, яка мала право користування переданим в іпотеку домоволодінням. Таким чином, на його думку, оскільки договір іпотеки №'61 від 03.04.2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено з порушенням прав малолітньої дитини ОСОБА_2, та без згоди органів опіки та піклування, то такій договір має бути визнаний недійсним з моменту укладення. У зв'язку з чим позивач як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 просить суд договір іпотеки №61 від 03 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрованим в реєстрі за №960 визнати недійсним з моменту укладення.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ«УКРСОЦБАНК» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що спірний договір іпотеки є чинним, та укладеним відповідно до норм діючого законодавства, зазначив, що на час укладання оспорюваного договору іпотеки малолітня дитина не була зареєстрована в домоволодінні, що є предметом іпотеки, крім того зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про місце дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явка суду не повідомила.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про місце дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є чоловіком відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їх сином.

03 квітня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 07.1/92-8 Того ж дня був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/93-8.

03 квітня 2008 року відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрованого в реєстрі за №956, придбала домоволодіння АДРЕСА_1

В забезпечення умов кредитного договору 03 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №61 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. зареєстрований в реєстрі за №'960. Відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житловий будинок літ.А-1-житловий будинок (шл.бет) загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м., літ.-Б-літня кухня (шл.бл), літ.В-сарай (шл.бл), літ.Г-вбиральня (цегла), літ.Д-сарай/тим/(дощ), 1-6,1-споруди, літ. Е - сарай (шл.бл).

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно зі статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки необхідно в кожному конкретному випадку:

1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

3) з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Судом встановлено, що на момент укладення договору іпотеки, Іпотекодавець ОСОБА_3, яка є матір'ю малолітнього ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Також відповідно до довідки №015864 від 26 березня 2008 року в домоволодінні, що є предметом іпотеки, за адресою АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає. Позивач на момент укладення спірного договору також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Окрім того, відповідно до п. 1.7. договору іпотеки: Іпотекодавець гарантує, що на предмет Іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Також судом встановлено, що позивачем під час укладання договору надано посвідчену заяву на згоду щодо укладення договору іпотеки та підтвердив, що договір іпотеки відповідає інтересам сім'ї та не порушує їх прав.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що іпотекодавець не визнавав право проживання дитини в жилому приміщенні, надавши недостовірну довідку та нотаріально посвідчену заяву про те, що укладення договору іпотеки відповідає інтересам сім'ї та не порушує прав їх малолітньої дитини.

Передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Підставою позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним позивач зазначив факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, проте не посилався на факти порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору.

За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення позову про визнання недійсним іпотечного договору відсутні, оскільки його укладення не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітньої на користування житлом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по справі віднести за рахунок позивача .

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним,-відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя