Справа № 346/4212/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1737/2017
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Малєєв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошових вкладів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1, 1991 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн 20 коп. судового збору та 500 грн витрат на проведення оцінки ринкової вартості транспортного засобу.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) в сумі 35883 грн відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляцію. Апелянтка вважає:

- що ОСОБА_3 право на обовязкову долю після смерті його дружини ОСОБА_4 у передбаченому законом порядку не оформив, тому після смерті останньої відкрилась спадщина на ? частину транспортного засобу та ? грошового вкладу;

- що позивачка-апелянт ніколи не була кредитором ОСОБА_3, а відповідно на предявлені нею вимоги строки, передбачені ст. 1281 ЦК, не поширюються;

- що грошові кошти, зняті ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_4, мали бути включені до складу спадщини після її смерті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки як спадкоємиці після смерті ОСОБА_4

- вважає незаконним висновок суду про те, що вона позбавлена права вимоги, оскільки пропустила термін і не предявила вимоги про повернення грошових коштів.

- наголошує, що у встановлені законом строки звернулась в липні 2016 року з даним позовом, ухвалою суду від 31.10.16 провадження в справі було зупинено в зв'язку зі смертю відповідача до визначення спадкоємця, ухвалою суду від 22.05.2017 провадження в справі було відновлено, а до участі у справі залучено спадкоємицю ОСОБА_2, до початку судового розгляду позивачка заявляла клопотання про витребування інформації щодо наявності грошових вкладів ОСОБА_3, а після долучення останньою довідки про зняття грошей з рахунку позивачка подала заяву про зміну позовних вимог в частині стягнення з відповідачки грошових коштів як зі спадкоємиці померлого, яка успадкувала усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянтка ОСОБА_5 та її представник та ОСОБА_6 апеляцію підтримали з указаних у ній мотивів.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечила апеляцію, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію відхилити з таких мотивів.

Фактичні обставини.

30.06.1981 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу, а.с. 15, запис акту на а.с. 86).

07.10.2015 ОСОБА_4 нотаріально посвідчила заповіт, за яким все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом вона матиме право, заповіла позивачці ОСОБА_1 (Заповіт, а.с. 7).

31.05.2016 ОСОБА_4 померла (Свідоцтво про смерть, а.с. 6).

Спадщину після смерті останньої прийняла позивачка ОСОБА_1, про що 04.07.2016 подала відповідну Заяву приватному нотаріусу Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 8).

05.07.2016 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про виділ частки в спадковому майні (а.с. 96).

Постановою приватного нотаріуса від 08.07.2016 відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії у виділі частки в спадковому майні ОСОБА_4, померлої 31 травня 2016 року, оскільки дана дія не є нотаріальною і будь-які дії щодо оформлення спадкових прав вчиняються зі спливом шести місяців з дня відкриття спадщини (Постанова нотаріуса, а.с. 14).

22.06.2016 ОСОБА_3 подав Заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_4 (а.с. 77).

Згідно довідки комунального підприємства «Житлоінфоцентр» від 09.06.2016 станом на 31.05.2016 в м. Коломия по вул. Бетховена, 11 були зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 10.06.1971 по день смерті 31.05.2016, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 27.02.2002 (а.с. 93).

01.07.2016 ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 (а.с. 102).

24.10.2016 ОСОБА_3 помер (свідоцтво, а.с. 66).

31.10.2016 провадження у справі зупинено до залучення правонаступника після смерті відповідача ОСОБА_3 (а.с. 69).

Спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами спадкової справи №46/17 (а.с. 124-133).

22.05.2017 провадження у справі відновлено та визнано ОСОБА_2 правонаступником і відповідачем по даній справі (а.с. 105).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.07.2017 встановлено факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 24.10.2016 є село Підгайчики, вул. Шкільна, 36 Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 131-132).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 належав транспортний засіб марки ВАЗ 21093, 1991 р. в. (свідоцтво, а.с. 9), придбаний за час шлюбу, ринкова вартість якого станом на 13.07.2016 становила 19 401 грн (звіту з оцінки ринкової вартості КТЗ, а.с. 11-13).

Згідно Довідки Державного ощадного банку України від 03.10.2016 в ТВБВ №10008/0130 філії Івано-Франківського ОУ АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 мав відкритий рахунок в сумі 2700 доларів США. 23.06.2016 вкладником рахунок закрився і кошти були забрані (а.с. 54).

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує, що спірний автомобіль був придбаний ОСОБА_3П у шлюбі (абз. 4 а.с. 140), а всі грошові кошти з відкритого на його імя грошового вкладу були отримані ним у відділі Банку після смерті дружини (а.с. 6 а.с. 140 зворот).

Висновки апеляційного суду.

1. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами спадкового права (ст. 1216 1228, 1233 1236, 1241, 1258, 1268 1272, 1281, 1282 ЦК України).

Визначення права сторін на певну частку у спадковому майні залежить від того, чи було майно спільною сумісною власністю спадкодавців як подружжя, чи прийнято в установленому порядку спадщину сторонами, чи мають сторони право на обов`язкову частку у спадковому майні і який її розмір.

2. Щодо права спільної сумісної власності спадкодавців.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що автомобіль і грошові кошти на банківському рахунку в сумі 2700 доларів США, набуті ОСОБА_3 за час шлюбу з ОСОБА_4, і тому належали їм відповідно до ч.1 ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності. Доказів протилежного у справі немає, тому висновки суду першої інстанції відповідають обставинам спору і закону.

3. Щодо часток сторін.

Кожен з зазначеного подружжя склав заповіт, розпорядившись своєю ? часткою в спільному майні. ОСОБА_4 померла раніше за ОСОБА_3, який подав заяву про прийняття спадщини за нею і відповідно успадкував половину частки дружини за законом (ст. 1241 ЦК України). Тому в спільному сумісному майні подружжя, яке стало спадковою масою, йому належало ? частки в праві власності на автомобіль і ? частки у праві на банківський вклад.

Апелянтка звертала увагу на те, що сам ОСОБА_3 не оформив свою обов`язкову частку за померлою дружиною. Це не відповідає матеріалам справи заява ним була подана в установленому порядку, вимоги ст. 1269 ЦК України щодо прийняття спадщини виконано. Тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачці належить тільки ? частки в успадкованому майні (автомобіль і вклад), оскільки ОСОБА_2 як спадкоємиця ОСОБА_3 має право на обов`язкову частку за законом (ст. 1241 ЦК України) і прийняла спадщину, є вірним.

4. Щодо стягнення коштів за банківським вкладом.

ОСОБА_3 зняв кошти з банківського рахунку, ? частина з яких мала б на підставі заповіту його дружини належати позивачці, та розпорядився ними на власний розсуд. Тому він став боржником перед позивачкою відповідно до ст. 11, 509 ЦК України. Ці борги після його смерті успадкувала ОСОБА_2 (ст. 1218 ЦК України). Суд констатував, що у банківському вкладі позивачці ОСОБА_1 мала б належати ? частина вкладу.

Відмовляючи в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) в сумі 35883 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка, згідно з приписом ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавлена права такої вимоги, оскільки, довідавшись в судовому засіданні 31.10.2016 про смерть ОСОБА_3 із заяви відповідача ОСОБА_2 та доданого свідоцтва про смерть, позивачка, як кредитор, не предявила до боржника ОСОБА_2 в шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України, вимоги щодо сплати боргу її батька перед нею.

Колегія суддів погоджується з такими мотивами суду першої інстанції і також приймає до уваги, що: по-перше, між сторонами виникли відносини кредитора і боржника в силу норм спадкового права; по-друге, положення ст. 1281 ЦК України є спеціальними саме для таких випадків, оскільки містять норму про обов`язок кредитора протягом 6 місяців пред`явити вимогу до спадкоємця. Апеляційний суд вважає, що ця спеціальна норма знаходиться у смисловому зв`язку з приписами ст. 1282 ЦК України, якими визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину шляхом одноразового платежу, а у разі відмови суд накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Тобто мова йде про чітко визначений законом порядок дій, які мали бути виконані кредитором-позивачкою в даній ситуації, і наслідки, пов`язані з їх невиконанням. Те, що було пред`явлено судовий позов до спадкоємців, на думку апеляційного суду, не означає, що не потрібно було виконувати приписи ст. 1281 ЦК України, у ч. 4 якої передбачено прямі наслідки непред`явлення вимоги протягом 6 місяців. Окрім того, як указувалось, спадкоємці повинні задовольнити вимоги кредитора у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Правовстановлюючого документу, з якого можна було б довідатись про те, яке саме майно було отримане відповідачкою ОСОБА_2 у спадщину немає, а тому і підстави для стягнення спірної суми коштів за банківським вкладом на час звернення з позовом відсутні. Припущення не можна класти в основу рішення.

За цих обставин, апеляційний суд вважає за належне, апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_9