КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1418/17
Провадження №2/319/671/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Костенко А.В.,

за відсутності осіб, що приймають участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 1- Комиш-Зорянська селищна рада Більмацького району Запорізької області, 2- Більмацька державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Комиш-Зорянська селищна рада Більмацького району Запорізької області, Більмацька державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3.

В позові зазначив, що 31 липня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина зокрема у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за №2, розташованому в с. Білоцерківка по вул. Річній (колишня назва вулиці Дзержинського), Більмацького району Запорізької області. Проте йому як спадкоємцю після смерті матері нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Посилаючись на те, що хоча і правовстановлюючі документи на будинок відсутні, проте у відповідності до погосподарських книг мати за життя була його власником і тому цей будинок входить до складу спадщини, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, надавши до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибула, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву від 13.12.2017, в якій повідомила про відсутність заперечень проти позову та щодо розгляду справи без її участі.

Третя особа-1 про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, явку уповноваженого предстанвика в судове засідання не забезпечила, подала заяву про розгляд справи без участі предстанвика.

Третя особа-2 в судове засідання також не з'явилась, про дату час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, якою просить розглянути справу без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 31 липня 2011 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №202108, виданим 01 серпня 2011 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Більмацький район, с. Білоцерківка, вул. Річна (колишня вул. Дзержинського), №2 (далі за текстом Будинок).

Як слідує з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2 по вул. Річній у с. Білоцерківка Більмацького району Запорізької області вказаний будинок складається: літ. А житловий будинок саманний, обличкований цеглою, житловою площею 36,5 кв.м, загальною площею 67,6 кв.м, літ. а прибудова, літ. Б літня кухня, літ. В сарай, літ. Г сарай, під літ. Г погріб, літ. Д вбиральня.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №369/2011, заведеної після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є її син ОСОБА_1 (позивач) та дочка ОСОБА_4 (відповідач).

За життя ОСОБА_3 складено заповіт від 16.11.2009 року, за яким вона все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідала дочці гр. ОСОБА_2

В свою чергу ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 склала заяву від 02.09.2011 року, згідно якої відмовилась від належної їй частки спадкового майна за заповітом, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_3 Заява засвідчена секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 02.09.2011 року.

Відповідач зави про прийняття спадщини не подавала. В свою чергу позивач 21 грудня 2011 року подав заяву про прийняття спадщини, а 27 вересня 2017 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Сторонами визнається і підтверджено матеріалами справи, що спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач.

Постановою державного нотаріуса від 27.09.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений Будинок в зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на житловий будинок не надано.

Згідно довідки виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної Більмацького району Запорізької області №742 від 20.09.2017 року спадкодавець ОСОБА_3 з 1958 року по день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: с. Білоцерківка Куйбишевського (в подальшому Більмацького) району Запорізької області, вул. Дзержинського, буд. 2.

Довідкою виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної Більмацького району Запорізької області №742 від 20.09.2017 року встановлено, що згідно погосподарським книгам ОСОБА_3 з 1958 року по день своєї смерті проживала за адресою: с. Білоцерківка Куйбишевського (в подальшому Більмацького) району Запорізької області, вул. Дзержинського, буд. 2.

Згідно наданих до матеріалів справи копій з погосподарських книг головою домогосподарства за адресою: с. Білоцерківка, вул. Дзержинського, 2 значилась ОСОБА_3.

Як слідує з довідки виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 13.12.2017 №939 на підставі рішення №6 від 11.11.2015 р. змінено назву вулиці Дзержинського у с. Білоцерківка на вул. Річна.

Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Розяснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації..

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Наявність запису у погосподарській книзі, підтвердженого довідкою виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради суд оцінює у сукупності з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок; довідкою виконкому Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області про реєстрацію та проживання ОСОБА_3 у Будинку.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за №2, розташованому в с. Білоцерківка по вул. Річній, Більмацького району Запорізької області за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті 31 липня 2011 року ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комиш-Зорянська селищна рада Більмацького району Запорізької області, Більмацька державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Річна, №2, с. Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, який складається: літ. А житловий будинок саманний, обличкований цеглою, житловою площею 36,5 кв.м, загальною площею 67,6 кв.м, літ. а прибудова, літ. Б літня кухня, літ. В сарай, літ. Г сарай, під літ. Г погріб, літ. Д вбиральня, в порядку спадкування за законом після померлої 31 липня 2011 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Ю.Валігурський