Справа № 712/8041/16-ц
Провадження 2/712/144/17
З А ОЧ Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.01.2008 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 02-02/08.
Відповідно до умов кредитного договору кредитор зобовязується надати ОСОБА_1 кредит в сумі 274675,00 грн.
Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобовязується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього Графіком платежів.
17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору відступлення. Таким чином, ПАТ Акціонерний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 02-02/08 від 11.01.2008 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
Первинний кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 274675,00 грн.
Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов кредитного договору відповідачам була направлена письмова вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.
На забезпечення умов виконання кредитного договору № 02-02/08 від 11.01.2008 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки № 02-02/08 від 11.01.2008 року.
Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами.
У звязку з невиконанням боржником свого обовязку по сплаті кредиту у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя.
Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, відповідачем надано суду заяву про застосування позовної давності, в якій заявляє про застосування судом позовної давності до позовних вимог позивача, заявлених понад три роки від дати звернення до суду з даним позовом, в звязку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, строк позовної давності по яким настав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами до суду не зверталась. Однак, ОСОБА_2 надано суду заяву про застосування позовної давності, в якій заявляє про застосування судом позовної давності до позовних вимог позивача, заявлених понад три роки від дати звернення до суду з даним позовом. В звязку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, строк позовної давності по яким настав.
Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Судом встановлено, що 11.01.2008 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 02-02/08.
Відповідно до умов кредитного договору кредитор зобовязується надати ОСОБА_1 кредит в сумі 274675,00 грн.
Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобовязується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього Графіком платежів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору відступлення. Таким чином, ПАТ Акціонерний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 02-02/08 від 11.01.2008 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтями 514, 516 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первинний кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 274675,00 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов кредитного договору відповідачам була направлена письмова вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.
На забезпечення умов виконання кредитного договору № 02-02/08 від 11.01.2008 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки № 02-02/08 від 11.01.2008 року.
Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами.
У звязку з невиконанням боржником свого обовязку по сплаті кредиту у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що договір поруки припинений, суд оцінює критично, оскільки рішенням Соснівського районного суд ум. Черкаси від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договору поруки припиненим залишено без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи згідно з ст. 261 ЦК України.
Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.12.2009 року за кредитним договором № 02-02/08 від 11.01.2008 року стягнуто заборгованість у розмірі 262894,66 грн., а саме: за кредитом 240055,00 грн., по відсоткам 17933,63 грн., по комісії 2746,75 грн., по пені 2159,28 грн.

Враховуючи той факт, що 11.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та враховуючи вимоги ст. 257 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме за період з 08.2013 року по 01.07.2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сума задоволених позовних вимог становить 266706,45 грн., а тому при стягненні судового збору сума, яку слід стягнути з кожного з відповідачів становить 1333,50 грн.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 264, 526, 1050, 1052 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість по відсотках 246929,85грн., по комісії 19776,60 грн., а всього 266706,45 грн. (двісті шістдесят шість тисяч сімсот шість грн. 45 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 1333,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі1333,53 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: