Справа № 167/914/17 Провадження № 22-ц/773/1424/17 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Категорія: 2 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

секретар Галицька І.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

адвоката позивача Мисюка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Батьківщина», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання права власності на транспортний засіб і зняття з нього арешту за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану від його імені адвокатом Мисюком Іваном Володимировичем на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що транспортний засіб (паливоцистерна), марки ГАЗ-3307, д/н НОМЕР_2 він отримав на підставі рішення загальних зборів засновників СВК «Батьківщина», який є правонаступником КСП «Батьківщина», відповідно до майнового сертифікату на право власності на майновий пай, серії НОМЕР_1 на суму 4929 грн.. 16 березня 2012 року зазначений автомобіль було передано позивачу на підставі акта приймання-передачі майна. Вважає, що даний автомобіль з того часу став його власністю, належить йому на праві власності, відповідач ніколи ніяких претензій до нього не пред'являв, його права власності на зазначений автомобіль не заперечував. Однак, розпоряджатися даним автомобілем він не має змоги, оскільки в юридичному порядку за позивачем автомобіль не зареєстрований та за даними державної реєстрації транспортних засобів власником автомобіля залишається СВК «Батьківщина» відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3. На даний час у позивача виникла необхідність у продажі автомобіля. При звернені з питанням перереєстрації автомобіля, позивачу відмовили та повідомили, що 14.06.2012 року Відділом ДВС Рожищенського управління юстиції накладено арешт на все рухоме майно СВК «Батьківщина». Вважає, накладення арешту на належний йому автомобіль безпідставним та просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2, 1992 року випуску, колір - синій, шасі № НОМЕР_4, кузов - бензовоз, тип кузова - грузова, що зареєстрований у ОРКВ УДАІ УМВС у Волинській області та зняти арешт з автомобіля ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2, 1992 року випуску, колір - синій, шасі № НОМЕР_4, кузов - бензовоз, тип кузова - грузова, що зареєстрований у ОРКВ УДАІ УМВС у Волинській області, який накладений 14.06.2012 року Рожищенським районним управлінням юстиції.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено зняти арешт з автомобіля ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2, 1992 року випуску, колір - синій, шасі № НОМЕР_4, кузов - бензовоз, тип кузова - грузова, вартістю 25413.00 грн., що зареєстрований у ОРКВ УДАІ УМВС у Волинській області, який накладений 14.06.2012 року Відділом державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції. В решті позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 606 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - Мисюк І. В. подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення в частині позовних вимог про визнання права власності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенський РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області також подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині задоволених позовних вимог про зняття арешту з транспортного засобу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга третьої особи Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи СВК "Батьківщина " створений в процесі реорганізації та є юридичним правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства»Батьківщина»

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. На підставі статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" право розпоряджатися своїм паєм член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Тоді ж в нього виникає право на пай натурою.

Відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29 січня 2001 року наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 був затверджений Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств.

За змістом пункту 8 вказаного Порядку кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм і одним із способів реалізації цього права є право отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд;

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників (пункт 9 Порядку).

16 березня 2012 року відбулися збори засновників СВК «Батьківщина».На зборах було прийнято рішення про виділення члену СВК ОСОБА_1 автомобіля ГАЗ 3307(бензовоз), д.р номер НОМЕР_2 як належний майновий пай. Цього ж дня складено Акт прийому-передачі автомобіля (а.с.8-9).

Наведені обставини свідчать про те, що спірний автомобіль 16.03.2012 року правомірно вибув з володіння позивача СВК «Батьківщина» шляхом виділення цього майна в натурі у власність члену СВК «Батьківщина» ОСОБА_1 в рахунок належного йому майнового паю.

Разом з тим перереєстрація транспортного засобу на ОСОБА_1 проведена не була, у технічному паспорті власником зазначений КСП «Батьківщина» (а.с.6)

Згідно з витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна 14.06.2012 року зареєстровано обтяження усього рухомого майна боржника СВК «Батьківщина» на підставі постанови про арешт майна у виконавчому провадженні 33045795 (а.с.11).

Тобто, на час винесення постанови про арешт майна боржника СВК «Батьківщина», спірний транспортний засіб не перебував у власності СВК , а його одноосібним власником був ОСОБА_1

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що власником автомобіля як на час винесення постанови про арешт, так і на даний час є СВК «Батьківщина».

В апеляційній скарзі Рожищенський районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області посилається на ст. 328 ЦК України, зазначаючи, що нормами цієї статті передбачені підстави набуття права власності. Такі доводи є правильними. Зокрема, цією статтею передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим Законом України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", який є спеціальним законом, передбачено право члена сільськогосподарського підприємства на виділення майнового паю в натурі, тому набуття ОСОБА_1 права на спірний автомобіль унаслідок виділення йому майнового паю в натурі не суперечить положенням ст. 328 ЦК України.

Апелянт помилково вказує, що затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб, зокрема, пунктами 2., 7, 8, оскільки у цих пунктах йдеться не про підстави набуття транспортних засобів, а про здійснення їх реєстрації власниками - особами, що вже набули права власності на транспортні засоби.

Наведені в апеляційній скарзі третьої особи на стороні відповідача інші доводи не містять правових підстав для скасування рішення суду в оскарженій частині.

У мотивувальній частині рішення суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, цитує ч.І. ст. 60 ЦПК України, однак, не наводить мотивів, яких саме обставин не довів позивач.

Висновок суду першої інстанції про те, що Порядком визначено процедуру реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин ніяким чином не впливає на вирішення спору щодо визнання права власності на транспортний засіб за наведених обставин.

У п.5 Постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» роз»яснено, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно належить їм, а не боржникові, можуть звернутися з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Згідно з п.8 цієї Постанови, якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність, або таке право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує відповідно до заявлених вимог питання про зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно.

У даному ж випадку право власності позивача виникло унаслідок передачі йому належного майнового паю, тому його вимоги про визнання права власності, заявлені одночасно з вимогою про зняття арешту, є правомірними.

Слід зазначити, що пункти 10, 33, 34 Порядку, які визначають перелік документів, на підставі яких здійснюється реєстрація або перереєстрація транспортного засобу, не передбачають можливості здійснити такі дії на підставі рішення зборів про виділення майнового паю та складеного на підставі такого рішення акта передачі.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 набув права власності на автомобіль на підставах, передбачених законом, та що таке право його оспорюється, не звернув уваги на зазначені норми Порядку, залишив поза увагою, що ця обставина та накладення арешту на належний йому автомобіль, об'єктивно перешкоджає реалізації майнового права позивача та безпідставно відмовив позивачу у визнанні права власності на автомобіль.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині.

08.11.2017 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенський РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області подав клопотання про застосування ст. 388 ЦПК України та проведення розподілу судових витрат та перерахування судового збору на рахунок, зазначений у заяві. Третьої особою оскаржувалось рішення суду у повному обсязі, що вбачається із змісту апеляційної скарги,, апеляційним судом у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, тому підстав стягувати сплачений судовий збір на користь Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області не має.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану від його імені адвокатом Мисюком Іваном Володимировичем задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року у в даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_2, 1992 року випуску, колір - синій, шасі № НОМЕР_4, кузов - бензовоз, тип кузова - грузова, що зареєстрований у ОРКВ УДАІ УМВС у Волинській області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: