Справа № 343/675/14
Провадження № 22-ц/779/1212/2017
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника ПАТ «Дельта Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Долинського районного суду від 11 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

13.03.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобовязань по кредитному договору №345/ФКВ-07, укладеному 28.09.2007 року між ним та ТзОВ «Український промисловий банк» на суму 59850,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 20.09.2032 року, утворилась заборгованість, яка станом на 25.02.2014 року становить 851511,38 грн., з яких 552514,10 грн. заборгованість за кредитом, 276280,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредиту, 22716,92 грн. заборгованість по комісії.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути вищевказану заборгованість на його користь, оскільки за договором від 30.06.2010 року, укладеного між ТзОВ «Укрпромбанк», Національним банком України та АТ «Дельта Банк», останньому передані Активи та Кредитні зобовязання «Укрпромбанку».

Рішенням Долинського районного суду від 11 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилається на незаконність рішення.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ним не подано доказів про отримання відповідачем коштів за кредитним договором.

При цьому суд не дав належної оцінки наявній в матеріалах справи копії заяви відповідача на видачу готівки від 28.09.2007 року №3.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк», дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не отримав кошти за договором кредиту, оскільки відсутній належний видатковий документ, тобто банківська установа не виконала зобовязання за договором кредиту.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №345/ФКВ-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 59850,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 20.09.2032 року.(а.с.6-13)

20.08.2008 року між сторонами було укладено додатковий договір до кредитного договору №345/ФКВ-07, за умовами якого змінено строк сплати окремих платежів.(а.с.14)

Встановлено, що 28.09.2007 року ОСОБА_1 отримав 302242,50 грн. еквівалент 59850,00 дол. США, що підтверджено копією квитанції №21 від 28.09.2007 року та копією заяви на видачу готівки №3 від 28.09.2007 року, де зміст операції зазначено видача кредиту згідно кредитного договору 345/ФКВ-07 від 28.09.07.(а.с.15)

Також встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у звязку з чим станом на 25.02.2014 року утворилась заборгованість в сумі 851511,38 грн., з яких 552514,10 грн. заборгованість за кредитом, 276280,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредиту, 22716,92 грн. заборгованість по комісії.

Встановлено, що 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України укладений договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_2.

Згідно умов зазначеного договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, Укрпромбанк передає (відступає) ОСОБА_2 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.

За цим же договором ОСОБА_2 переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.(а.с.22-26)

27.03.2013 року відповідачу був направлений лист-попередження про необхідність погашення заборгованості за договором кредиту із зазначенням суми заборгованості та того, що між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України укладений договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_2.(а.с17)

Згідно додатку №2 до договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_2 №б/н від 30.06.2010 року позивач отримав право вимоги за договором кредиту №345/ФКВ-07 від 28.09.2007 року, де фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за договором кредиту у валюті кредиту станом на 01.06.2010 року становить 82304, 00 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 580726,38 грн., та право вимоги за договором застави №3792 від 28.09.2007 року заставна вартість 318150,00 грн. - майнові права на майбутню нерухомість в малоповерховому житловому комплексі «Західний» в урочищі Чобіт с. Угринів. Блок «Н» «Апартаменти квартира №16».

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку про наявність заборгованості за договором кредиту, однак вимоги позивача про стягнення 22716,92 грн. заборгованість по комісії є безпідставні, враховуючи наступне.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 0,1% від суми кредиту, ОСОБА_3 не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому ОСОБА_3 нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, за рахунок позивача, що є незаконним.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року.

Відповідно до ст.3607 ЦПК висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову стягнення заборгованості за кредитом в сумі 828794,46 грн., з яких 552514,10 грн. заборгованість за кредитом та 276280,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і витрати по оплаті судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 3654,00 грн. судового збору, а за подання апеляційної скарги на рішення суду - 4019,40 грн. судового збору, що підтверджено платіжними дорученнями від 04.03.2014 року, від 28.02.2014 року та від 04.08.2017 року.(а.с.1,2,125)

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 11 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту №345/ФКВ-07, укладеного 28.09.2007 року, в сумі 828794,46 грн., з яких 552514,10 грн. заборгованість за кредитом та 276280,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 7673,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_4