Номер провадження 2/754/443/17
Справа №754/3175/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року по даний час, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти з народження і по даний час проживають разом з батьком. Сімейні стосунки з відповідачкою припинені з 2013 року, оскільки відповідачка зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, в сім"ї виникали сварки, так як відповідачка не приймала участь у вихованні та утриманні дітей, неодноразово вчиняла фізичне та психологічне насильство відносно дітей. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягувати щомісячно з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі по 500, 00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1, яка була допитана одночасно як свідок, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що з грудня 2015 року вони з чоловіком не проживають разом, відповідач відібрав у неї дітей і з того часу чинить перешкоди в їх спілкуванні. Вона іноді зустрічається з дітьми, але це дуже складно. Матеріальну допомогу вона надавала безпосередньо дітям, коли приїздила до них у гості. Категорично заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає його безпідставним та необгрунтованим.

Представник відповідачки ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав пояснення відповідачки, заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивач позбавив відповідачку можливості спілкування з дітьми, вона при можливості намагається зустрічатися з ними, але відповідач чинить їй перешкоди. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - на початку судового розгляду підтримала наданий Службою висновок, просила позов задовольнити. Зазначила, що відповідачка на засідання Комісії не з»явилася, на неодноразові виклики та прохання з»явитися не реагувала. У подальшому представник третьої особи у судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представника третьої особи, допитавши свідків, вислухавши пояснення неповнолітньої дитини, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 214 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року по даний час, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Батьками неповнолітніх дітей вказані: матір′ю - ОСОБА_1 (відповідачка), батьком - ОСОБА_2 (позивач).

У своїх позовних вимогах ОСОБА_2 просить позбавити відповідачку батьківських прав, зважаючи на те, що вона не виконує своїх батьківських обов"язків, не піклується про дітей, не цікавиться ними, не надає матеріальну допомогу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1, дійсно, протягом тривалого часу ухиляється від виконання юридичного обов′язку по вихованню дітей, не піклується про синів, не надає їм матеріальну допомогу, не займається їх вихованням та розвитком, не здійснює за ними належний догляд.

Дані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи встановленими обставинами та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

-довідкою дитячого навчального закладу "ЯМБ" від 28.01.2006 року (а.с.11 т.1);

-довідкою дитячого навчального закладу "ЯМБ" від 28.01.2016 року (а.с.12 т.1);

-характеристикою на дитину ОСОБА_3 від 28.01.2016 року (а.с.13-14 т.1);

-психолого-педагогічною характеристикою на дитину ОСОБА_4 від 05.02.2016 року (а.с.15 т.1);

-педагогічною характеристикою на дитину ОСОБА_4 від 16.02.2016 року (а.с.16 т.1);

-соціально-педагогічною характеристикою на дитину ОСОБА_4 від 16.02.2016 року (а.с.17 т.1);

-довідкою ДНЗ № 736 (а.с.18 т.1);

-листом Святошинського управління поліції від лютого 2016 року (а.с.19 т.1);

-висновком інспектора поліції Святошинського управління поліції від 12.02.2016 року (а.с.20 т.1);

-листом КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва від 01.02.2016 року (а.с.21 т.1);

-висновком психологічного обстеження Центру у справах сім"ї та жінок "Родинний дім" від 26.02.2016 року (а.с.23-25 т.1);

-актом обстеження умов проживання від 02.02.2016 року (а.с.26 т.1);

-актом обстеження житлово-побутових умов від 23.02.2016 року (а.с.27 т.1);

-фотокартками (а.с.28 т.1);

-висновком психологічного обстеження від 11.07.2016 року № 250 (а.с.104-106 т.1), проведеного Центром у справах сім"ї та жінок "Родинний дім", відповідно до якого діти визначають прихильність до батька, при цьому матір не сприймають, як члена родини;

-матеріалами перевірки Святошинського РУ ГУНП в м. Києві (а.с.159-165 т.1), проведеної за заявою ОСОБА_2 щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов"язків;

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 15.06.2016 року, відповідно до яких на святі останнього дзвоника у навчальному закладі "ЯМБ" була присутня ОСОБА_1 зі сторонньою особою чоловічої статі. При цьому діти до матері не підходили, не спілкувалися з нею протягом всього свята, не хотіли з нею фотографуватися, просили не віддавати їх матері;

-договором про надання послуг щодо здобуття початкової шкільної освіти від 02.09.2013 року, укладеним між НВК "ДНЗ-ЗНЗ "ЯМБ" та ОСОБА_2;

-квитанціями про сплату послуг у навчальному закладі;

-санаторно-курортними книжками, що підтверджують факт відпочинку позивача ОСОБА_7 разом з двома дітьми;

-дипломом ДНЗ "ЯМБ", виданим ОСОБА_3 за високі досягнення у навчанні іноземної мови;

-дипломом ДНЗ "ЯМБ", виданим ОСОБА_3, як переможцю конкурсу знавців "Така знана й незнана Великобританія" у рамках тижня англійської мови;

-сертифікатами, що засвідчують відмінний результат ОСОБА_3, який був учасником конкурсу "Кенгуру";

-сертифікатом від 11.04.2017 року, що підтверджує участь ОСОБА_3 у районному етапі математичної олімпіади;

-грамотою, виданою ОСОБА_3 за ІІ місце у відкритому чемпіонаті СДЮШОР м. Києва зі спортивної гімнастики;

-подякою ОСОБА_2 за виховання сина ОСОБА_9, виданої ДНЗ "ЯМБ";

-дипломом, виданим ДНЗ "ЯМБ" ОСОБА_3 за високі досягнення у вивченні іноземної мови;

-похвальним листом, виданим ОСОБА_3, за високі досягнення у навчанні;

-дипломом, виданим ОСОБА_3, про те, що він був учасником Всеукраїнського етапу Міжнародного математичного конкурсу "Кенгуру-2015" і показав відмінний результат;

-подякою ОСОБА_2, виданою ДНЗ "ЯМБ", за виховання дитини, активну участь у навчально-вихованому процесі школи, плідну співпрацю.

Допитані судом свідки з боку позивача пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача, знайомі близько трьох років. ОСОБА_11 постійно займається дітьми, проводить весь час з дітьми. Мати дітей він побачив вперше лише влітку 2016 року.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_11, знайомі вони близько 5 років. Протягом всіх років вона матір дітей бачила лише двічі. Одного разу у квартирі була свідком того, як ОСОБА_11 виїздив з дітьми на відпочинок, а мати дітей не відпускала, тягала дитину по вулиці, кричала, при цьому дитина була перелякана. ОСОБА_11 постійно займається дітьми, піклується про них. Також свідок бачила, що біля будинку мати дітей поводила себе неадекватно, у зв»язку з чим викликали поліцію.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що приблизно 8 років знає сім»ю ОСОБА_2, їх діти ходили до однієї школи, а її чоловік ходив до однієї церкви з ОСОБА_11. Їй відомо про випадок, коли ОСОБА_3 ледве не втопився в аквапарку у Скадовську, коли відпочивав там за матір»ю. Після цього випадку ОСОБА_11 тривалий час займався лікуванням та реабілітацією дитини. Матір дітей вона бачила лише декілька разів, при цьому у неї виникло відчуття, що вона дивна жінка. ОСОБА_1 кричала на дітей, а також вона бачила випадки, коли мати била дітей. Після того, як ОСОБА_11 зробили операцію, то за ним доглядали його сестри, як і за старшим сином ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_11 приблизно 5 років. При цьому дітей з матір»ю вона жодного разу не бачила. Одного разу бачила ОСОБА_1, коли зустріла ОСОБА_11 у супермаркеті з дітьми, потім вони підійшли до автомобіля і діти сказали, що це їх мама (вона сиділа в автомобілі). ОСОБА_11 постійно перебував з дітьми, піклувався про них, доглядав за ними.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_11 приблизно 5 років, а ОСОБА_1 знає приблизно 11 років, з моменту їх одруження. З момент народження дітьми постійно займався ОСОБА_11, їздив з ними на зустрічі, возив на тренування, у садок, школу. З ОСОБА_1 вони постійно сварилися, від чого страждали діти. Протягом останніх чотирьох років вони разом вже не проживали. Дітьми повністю займався і займається ОСОБА_11, мати дітьми взагалі не займалася. Також ОСОБА_11 займався і домашніми справами, придбавав продукти харчування, готував.

Свідок ОСОБА_15 у суді пояснила, що до 10.01.2017 року вона працювала у Центрі соціальної служби для сім»ї, дітей та молоді Святошинського району м. Києва, вела сім»ю ОСОБА_2. До них надійшла інформація про те, що треба звернути увагу на дану сім»ю. Одного разу вона відвідала сім»ю вдома, умови проживання у них були нормальними, але при цьому перед квартирою на поверсі були намальовані хрести. Вона поспілкувалась з татом, який був вдома разом із старшим сином. При цьому вона намагалася з»ясувати, де знаходяться мати та молодший син. У подальшому вона ще декілька разів приходила додому до сім»ї, але маму так і не побачила, зв»язатися з нею також не змогли. Приблизно з квітня 2015 року вона почала працювати з цією сім»єю, але матір дітей так і не змогла побачити, за номером телефону вона не відповідала. Їй також відомо, що ОСОБА_11 звертався до лікарні з приводу побиття мамою дитини. Батько приходив до них у Центр разом із старшим сином, який розповідав, що мама проживає у селі з іншим чоловіком та молодшим братом. ОСОБА_11 дуже турботливий батько, постійно займається дітьми, опікується ними, розвиває дітей, вони займаються спортом. Останнім часом молодший син ОСОБА_4 став краще.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона є психологом Центру «Родинний Дім» Святошинського району м. Києва. До неї звернувся ОСОБА_11 з питання психологічного обстеження дітей. Сім»я була у процесі розлучення, а тому вона проводила психологічну роботу. Після обстеження вона встановила, що у ОСОБА_4 був нестабільний психоемоційний стан, він боявся маму, а також того, що мати забере його. Дитина казала, що мати била його, агресивно себе поводила, зустрічалася з іншими чоловіками. З поведінки дитини та проведених тестів вона зробила висновок про те, що мати вступала у статеві стосунки при дитині. Також вона встановила, що мати била обох дітей, а також те, що вони боялися, що мати забере їх від батька. Знадобилося багато зустрічей провести з дітьми, щоб привести їх у нормальний психоемоційний стан. Ця конфліктна ситуація з мамою сформувала у дітей приступ агресії. Для дітей батько є авторитетом, це вбачалося з усіх тестів. Діти отримують від батька теплоту, при цьому мати живе своїм життям.

Свідок ОСОБА_18 у суді пояснив, що знає ОСОБА_11 більше 10 років, вони разом працюють. Діти постійно знаходяться на піклуванні ОСОБА_11, він вимушений був з дітьми їздити до офісу, постійно забирав їх зі школи, годував їх, возив на секції. ОСОБА_1 за весь цей час він бачив лише 1 раз.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що є пастором Церкви, яку відвідує ОСОБА_11, знайомі вони приблизно 10 років. Останні 5 років вони майже кожну неділю проводяться разом час у церкві. Майже постійно ОСОБА_11 приїздив до Церкви з дітьми. Він присвятив своє життя дітям, постійно ними займається, піклується про них.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_11, знає сім»ю давно. Протягом останніх трьох років вона маму дітей не бачила, лише тато займається дітьми, возить їх на відпочинок, піклується про них, возить на зайняття та тренування, діти завжди чисті та охайні, доглянуті. Про матір дітей нічого поганого сказати не може, оскільки не бачила її тривалий час.

Свідок ОСОБА_21 у суді пояснила, що знає ОСОБА_11 приблизно 4 роки, оскільки її онука та його син займаються в одного тренера, а також вони разом ходили до церкви. Молодший син дуже любить батька, а за мамою сумує. Діти постійно перебувають з батьком, він повністю опікується ними. Їй також відомо, що у ОСОБА_1 був інший чоловік і ОСОБА_11 не витримав цього. Після того, як ОСОБА_1 поїхала від ОСОБА_11, то вона завозила їй речі. Також вона не бачила, щоб матір приїздила до дітей у гості.

Вказані покази свідків, допитаних з боку позивачки, повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами, письмовими матеріалами справи та встановленими по справі обставинами. Покази свідків є послідовними, логічними та такими, що не суперечать позиції позивача.

Допитані судом свідки з боку відповідачки пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 - це дочка його громадянської дружини, з якою він проживає з січня 2015 року. В цей час він познайомився з дітьми. Коли вони приїхали в гості до сім»ї ОСОБА_2, то він побачив, що вся кімната старшого сина була завішана фото, дипломами. На той момент між подружжям господарство було розділено. Це стосувалося і дітей, їх іграшок, молодший син не міг брати іграшки старшого сина. Це був вплив від батька. Батько привозив дітей в гості до бабусі. Разом з дітьми та їх мамою вони їздили у село, там у дітей були гарні відносини з мамою, батька при цьому не було. ОСОБА_1 останній час проживала у своєї мами, діти були ізольовані від неї. Вона неодноразово їздила, щоб побачитися з дітьми, але до квартири її не впускали. Також свідок зазначив, що в основному зустрічався з ОСОБА_1 за місцем проживання її матері. Іноді молодший син агресивно реагував на батька. ОСОБА_11 уникав спілкування з сім»єю ОСОБА_1, але при цьому він не бачив, щоб він застосовував фізичну силу до ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_24 у суді пояснила, що вона є другом сім»ї ОСОБА_2. Вона жила в одному будинку з сім»єю по пров. Святошинському, бувала у них в гостях. Знайомі вони були приблизно 3 роки, вона їздила у село Кодри з ОСОБА_1. Вони вдвох дуже гарно відносилися до дітей, і мати і батько водили дітей до садочка та школи. Діти гарно відносилися до батьків, але при цьому старший син весь час чогось боявся. Ніякої агресії з боку батьків до дітей вона не бачила.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою відповідачки ОСОБА_1. Вони разом деякий час працювали і жили, їздили разом з дітьми відпочивати на море. Проживає вона у с. Кодри, куди на дачу приїздила і ОСОБА_1 з дітьми. ОСОБА_11 вона бачила лише декілька разів, з дітьми постійно була ОСОБА_1. Ніякої агресії або негативної поведінки до дітей з боку ОСОБА_1 вона не бачила. В гостях у сім»ї вона була в 2012-2013 роках.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає з 2000 року. Іноді ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі тікала до неї від чоловіка, у неї були синці. ОСОБА_11 не допускав ОСОБА_1 до дітей, принижував її постійно.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 з 2015 року, вона разом з братом ОСОБА_20 приїздили до нього. У нього і свій катер, на якому відпочивала і ОСОБА_1 з дітьми. Нічого поганого про ОСОБА_1 він сказати не може, з дітьми вона поводила себе нормально. Бачив він дітей лише 1 раз.

Свідок ОСОБА_28 у суді пояснив, що він є другом ОСОБА_20 - брата ОСОБА_1. Знає сім»ю він давно, нічого поганого про них сказати не може. ОСОБА_1 бачить приблизно 2-3 рази на рік, весь час вона з дітьми. Одного разу він приїздив в гості до сім»ї на вул. Каштанову, там була і ОСОБА_1 з дітьми.

Свідок ОСОБА_29 у суді пояснив, що він є сином ОСОБА_30, який на даний час розлучається зі своєю дружиною ОСОБА_35. Також зазначив, що знайомий з ОСОБА_1, бачив її разів 5, але при цьому не зміг пояснити, ким вона йому доводиться.

Свідок ОСОБА_31 у суді пояснила, що знає обох сторін у справі, з ОСОБА_1 вони товаришують з дитинства. Вона приїздила у село разом зі своїм чоловіком, але останні 10 років вона ОСОБА_11 не бачила. ОСОБА_1 вона вважає гарною мамою, яка завжди спокійно спілкується з дітьми.

Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснила, що є мамою відповідачки ОСОБА_1. Зазначила, що відносини між подружжям були складними, ОСОБА_11 часто казав, що йому не подобається, як ОСОБА_1 виглядає, не дозволяв їй ходити до школи. ОСОБА_11 завжди розділяв дітей, старшим займався і любив його, а про молодшого казав, що це не його син, ігнорував його постійно. ОСОБА_11 застосовував до ОСОБА_1 фізичну силу. До кінця 2014 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_11, на початку 2015 року він вже до квартири її не впустив. Вона разом з ОСОБА_1 постійно намагається побачитися з дітьми, але до квартири ОСОБА_11 їх не впускає. Зв»язку з дітьми у них немає, ОСОБА_11 змінив їм номери телефонів, вніс її та ОСОБА_1 номер до «чорного» списку, вони не можуть їм зателефонувати. Діти кажуть, що хочуть бачити маму, але ОСОБА_11 постійно чинить у цьому перешкоди. ОСОБА_1 не проживає разом з ОСОБА_11 з січня 2016 року, діти з того часу також з нею не живуть. Влітку 2016 року ОСОБА_1 часто їздила до дітей, але потрапити до квартири так і не змогла. Свідок також зазначила, що ОСОБА_11 дозволяє ОСОБА_1 спілкуватися з дітьми.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні пояснив, що є другом сім»ї ОСОБА_32. Йому відомо, що ОСОБА_11 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, потім між ними виник конфлікт і ОСОБА_11 забрав дітей. ОСОБА_1 з дітьми він бачив одного разу - наприкінці 2014 року, нічого поганого про неї сказати не може. Бачив також, як бабуся ОСОБА_34 возила до квартири на пров. Святошинському продукти.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом відповідачки. З 2000 року він знайомий з ОСОБА_11, він привів його до церкви, а потім познайомив із своєю сестрою ОСОБА_1. Також вони разом працювали. Потім ОСОБА_1 з ОСОБА_11 одружилися. Після народження дітей його мати постійно допомагала ОСОБА_1 у догляді за дітьми. Коли вони поїхали відпочивати на море, то був випадок, що ОСОБА_3 ледве не втопився в аквапарку. ОСОБА_11 часто возив та возить дітей на відпочинок, але при цьому ОСОБА_1 з собою не брав. У січні 2015 року подружжя посварилося, через деякий час вони дізналися, що ОСОБА_11 повіз дітей до Карпат. На Новий 2016 рік ОСОБА_11 разом з дітьми приїздив до нього у гості, при цьому ОСОБА_1 не було. Він намагався зателефонувати сестрі, але потім з»ясувалося, що вона змінила номер телефону, а йому не повідомила. У подальшому ОСОБА_11 поїхав з дітьми відпочивати у Карпати, а ОСОБА_1 не могла з ними зв»язатися, до квартири вона також не змогла потрапити. Мати з ОСОБА_1 неодноразово їздили до квартири по пр. Святошинському, щоб побачити дітей, але їх охоронці будинку не впускали навіть у двір. Коли приїздили до школи, то також не могли побачитися з дітьми, всі у школі були налякані батьком. Останній раз приїздили вони 10.08.2017 року, на день народження ОСОБА_3. Вони ледве змогли попасти до квартири, щоб привітати дитину. ОСОБА_1 ані алкоголь ані наркотичні засоби не вживає, завжди доглядала за дітьми, піклувалася про них.

Покази свідків, допитаних з боку відповідачки, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам, належним письмовим доказам, а також частково і поясненням відповідачки. Крім того, покази свідків є нелогічними, непослідовними, покази деяких свідків спростовуються показами інших свідків, допитаних з боку відповідачки. А тому покази вказаних вище свідків жодним чином не можуть спростувати встановлені по справі обставини щодо невиконання відповідачкою своїх батьківських обов"язків.

Як пояснив опитаний судом неповнолітній ОСОБА_3 (старший син сторін у справі), він бачив маму останній раз, коли був у 4 класі, вона приїздила до них додому, а бачилися вони на вулиці. Нічого поганого про маму сказати не може. Пояснив, що піклується про них тато.

Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов"язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до Висновку № 107-2506/40 від 29.04.2016 року Служба у справах дітей Святошинського району м. Києва вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вказаний Висновок повністю відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема вимогам ст. 19 Сімейного кодексу України, є обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей, а тому підстав не враховувати даний Висновок при розгляді справи немає.

Вирішуючи вимоги кожної із сторін суд враховує наступні вимоги закону.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов»язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім»ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов»язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров′я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Судом встановлено, що тривалий час відповідачкою ОСОБА_1 не виконуються свої батьківські обов"язки щодо виховання дітей. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами.

При розгляді справи судом також беруться до уваги характеризуючи дані про батьків.

Так, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи, церквою, яку відвідує разом з дітьми, що підтверджується наступними письмовими доказами:

-відповіддю Київського християнського університету від 20.11.2017 року про те, що з грудня 2015 року ОСОБА_2 повністю займається вихованням та доглядом за дітьми, є пенсіонером, ліквідатором аварії на ЧАЕС, при цьому їх організація виділяє фінансову та іншу допомогу даній сім"ї;

-довідкою про доходи ОСОБА_2 від 17.11.2017 року, виданою ТОВ "Азимут", відповідно до якої середньомісячний дохід становить 2000, 00 грн.;

-довідками Пенсійного фонду про розмір пенсії ОСОБА_2, відповідно до яких розмір його пенсії на даний час становить 7546, 65 грн.

Як встановлено при розгляді справи, відповідачка ОСОБА_1 на даний час не працює, будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального становища суду не надала. Але при цьому судом досліджено письмові докази, надані стороною відповідачки, а саме:

-медичні довідки (а.с.71-72, 124 т.1);

-довідку Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 20.07.2016 року (а.с.127 т.1), відповідно до якої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КпАП України не притягувалась;

-довідку Головного управління Національної поліції України в м. Києві від 29.07.2016 року (а.с.129 т. 1), відповідно до якої ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалася;

-довідку Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 11.08.2016 року (а.с.140 т.1) про те, що 02.07.2016 року ОСОБА_1 зверталася до поліції із заявою, що 25.06.2016 року її колишній чоловік ОСОБА_2 самовільно забрав їх малолітніх дітей і не повертає;

-характеристику від 09.08.2016 року, видану Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою на ОСОБА_1, відповідно до якої остання працює адміністратором-кухарем продовольчого відділу з 08.07.2015 року по даний час, характеризується позитивно.

Під час розгляду справи судом достоменно встановлено, що з січня 2016 року неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з батьком ОСОБА_2, повністю перебувають на його утриманні, він здійснює догляд за дітьми, займається їх вихованням, доглядом, розвитком, відпочинком.

Відповідачка ОСОБА_1 з січня 2016 року разом з позивачем та дітьми не проживає, належної уваги дітям не приділяє, не займається їх вихованням, доглядом, розвитком, відпочинком.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказувала про те, що їй позивач чинить перешкоди у зустрічах з дітьми, у можливості приймати участь в їх вихованні та догляді.

Але при цьому слід зазначити, що до моменту прийняття судом заочного судового рішення від 11.05.2016 року відповідачкою не було здійснено жодних дій задля того, щоб поновити своє порушене право, захистити його, з будь-якими заявами до державних органів вона не зверталась, з приводу неправомірних дій позивача з заявами до поліції не зверталась.

Лише після постановлення судового рішення ОСОБА_1 02.07.2016 року подала заяву до поліції з приводу неправомірних дій позивача та відібрання неповнолітніх дітей. Також з аналогічною заявою відповідачка звернулася 14.07.2016 року і до Служби у справах дітей Святошинської РДА (а.с.136). Тобто, активні дії щодо повернення собі дітей вона почала здійснювати лише після судового рішення. Але лише цими двома заявами відповідачка і обмежилася. З відповідними позовами про захист свого порушеного права вона не зверталася, зустрічний позов у цій справі не подавала.

Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, позбавлення когось із батьків батьківських прав чи інших питаннях, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Також слід зазначити, що відповідно до висновків психолога на даний час діти мають більшу прихильність саме до батька.

При цьому поведінка відповідачки, яка тривалий час не виконує свої батьківські обов"язки щодо дітей, при цьому і не намагається вживати заходів щодо догляду за дітьми, прийняття участі в їх вихованні, наданні матеріальної допомоги, дає підстави суду сумніватися у належній поведінці відповідачки щодо подальшого виконання нею своїх батьківських обов"язків.

Наполягаючи на позбавленні відповідачки батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, позивач надав суду відповідні докази того, що за умовами проживання, доходами, особистими якостями, обставинами життя, особливостями відносин з дітьми, позивач має перевагу перед матір"ю дітей.

Заперечення відповідачки ОСОБА_1 судом до уваги не приймаються, оскільки доводи, викладені нею у судовому засіданні та у своїх запереченнях, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Повага до честі і гідності особистості є Конституційною гарантією України, захист якої передбачений чинним законодавством. Жодних звернень до компетентних органів з приводу таких дій ОСОБА_2 відповідачка не надала.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_2, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 у частині позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на даний час неповнолітні діти знаходяться на утриманні батька.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що відповідачка матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітні діти перебувають на утриманні свого батька, який працює, отримує заробітну плату та пенсію, а також матеріальний стан матері, яка має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки є повнолітньою і працездатною особою.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 164, 165, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо її дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис Відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 393 від 16.02.2007 року, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві № 2829 від 21.08.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 09.03.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 09.03.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: