УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,379 га, розташованої по АДРЕСА_1, на підставі державного акту на право власності на землю від 4 грудня 2000 року серії НОМЕР_1.

У червні 2012 року ОСОБА_5, яка є власником сусіднього житлового будинку, без її згоди розпочала демонтаж існуючої огорожі між їхніми земельними ділянками з метою встановлення бетонного паркану. При цьому, відповідачка зруйнувала частину її господарських споруд (навісів).

У липні та листопаді 2012 року комунальним підприємством «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» двічі було встановлено в натурі межі її земельної ділянки, які ОСОБА_5 знищила.

У подальшому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2014 року відновлено межу між земельними ділянками сторін відповідно до даних земельно-кадастрової документації і зобов'язано відповідачку повернути їй самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0062 га.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року ОСОБА_5 зобов'язано повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки позивачки та демонтувати збудований паркан.

Ураховуючи викладені обставини, просила стягнути із відповідачки витрати на топографо-геодезичні роботи та виготовлення технічної документації у сумі 2 тис. грн та грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 тис. грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, врахувавши роз'яснення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності факту заподіяння позивачці збитків і моральної шкоди саме внаслідок неправомірних дій відповідачки.

Усупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачка не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження складових делікту.

Колегія погоджується з такими висновками.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик