Справа № 362/79/16-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/4843/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 28.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у справі за клопотанням ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

в с т а н о в и л а:

Головне територіальне управління юстиції у Київській області, як уповноважений орган, направило до Васильківського міськрайонного суду Київської області, на підставі Конвенції про правову допомогу по цивільним, сімейним та кримінальним справах від 22.11.1993 року та Протоколу до Конвенції від 28.03.1997 року, клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду.

Посилалась на те, що 19.12.2014 року по вищевказаній справі прийнято заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США по курсу Національного банка Республіки Біларусь на день стягнення основного боргу, витрати щодо оплати допомоги адвоката в розмірі 3 000 000 (три мільйона) рублів Національного банка Республіки Біларусь, повернення державного мита в розмірі 53 000 000 (п'ятдесят три мільйона) рублів Національного банка Республіки Біларусь.

Заявник просила задовольнити клопотання.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Повернуто без виконання клопотання Головного територіального управління юстиції у Київській області, як уповноваженого органу, про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Советского району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів.

В апеляційній скарзі у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її клопотання.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи іноземним судом, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого стягувачем клопотання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2014 року по справі № 2-5559/2014 судом Советского району міста Мінска Республіки Біларусь прийнято заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США по курсу Національного банка Республіки Біларусь на день стягнення основного боргу, витрати щодо оплати допомоги адвоката в розмірі 3 000 000 (три мільйона) рублів Національного банка Республіки Біларусь, повернення державного мита в розмірі 53 000 000 (п'ятдесят три мільйона) рублів Національного банка Республіки Біларусь.

Згідно довідки суду Советского району міста Мінськ Республіки Біларусь рішення суду Советского району міста Мінськ Республіки Біларусь від 19 грудня 2014 року по цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу набрало законної сили 17 лютого 2015 року та підлягає виконанню.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання про примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" суди повинні з'ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинними, зокрема, такі міжнародні договори з цього питання, які уклала Україна або до яких вона приєдналась: конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м.Мінську 22 січня 1993 р. (далі - мінська Конвенція).

Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 7 зазначеної ПП ВСУ, до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Згідно із ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, документи, що на території однієї з договірних сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з договірних сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що задоволення клопотання про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, можливе лише за відсутності передбачених ст. 396 ЦПК України підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Відповідно до довідки суду Советского району міста Мінськ Республіки Біларусь громадянин ОСОБА_3 своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду за своїм місцем проживання (Республика Біларусь, 220123 АДРЕСА_1) відповідно до Цивільного процесуального кодексу Республики Біларусь (а.с. 6)

Однак, у відповідності до наведених норм національного законодавства та міжнародно-правових норм дана довідка не є доказом належного повідомлення ОСОБА_3 про час та день розгляду справи.

Наведені заявником в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків, викладених в ухвалі, вони не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді