ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5515/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарях - Мартинюк І.В., Кисіль Н.В., Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ Страхова компанія «Еталон», про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), автомобілю позивача були спричинені технічні пошкодження, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача, який є страховиком винуватця ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого позивача в результаті ДТП, останній був визначений та погоджений сторонами. Після чого мала бути здійснена страхова виплата. Разом з тим, відповідач вчасно не виплатив страхове відшкодування, у зв'язку з чим позивач вимушений був неодноразово звертатися із листами до відповідача про здійснення виплат та із скаргою до контролюючих органів. В подальшому позивачу було виплачено витрати на проведення експертизи та пеня у зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, а в подальшому страхове відшкодування було сплачено частинами на станцію технічного обслуговування. Оскільки відповідач вчасно не виплатив страхове відшкодування, а позивачу необхідно було використовувати автомобіль, останній провів ремонті роботи за власні кошти в межах можливості, зокрема не робив заміну двері автомобіля, а зробив ремонт останньої. В подальшому позивач захворів і після одужання повернувся до станції технічного обслуговування з метою остаточно завершити ремонті роботи, а саме провести заміну дверей, проте керівництво станції повідомило, що на вимогу відповідача, перераховане страхове відшкодування було повернуто відповідачу. Враховуючи наведене, позивач вважає, що права останнього на виплату страхового відшкодування були порушені, оскільки страхове відшкодування фактично не було виплачено, що є підставою для його стягнення у судовому порядку разом із штрафними санкціями.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно страхове відшкодування було перераховано із затримкою, у зв'язку з чим відповідачем сплачено пеню за прострочення у здійсненні такої виплати. Після перерахування страхового відшкодування, відповідач зажадав від станції технічного обслуговування акту виконаних робіт і після встановлення вартості виконаних відновлювальних робіт, надіслав вимогу до станції про повернення відповідачу різниці грошових коштів, оскільки страхове відшкодування не може перевищувати вартості збитків. Представник відповідача зазначив про те, що вбачається, що позивач не скористався своїм правом на заміну дверей, а вирішив обмежитись їх ремонтом, що призводить до думки про те, що за рахунок іншої частини грошових коштів мав намір збагатитися а не виконати ремонті роботи.

Позивач та представник останнього заперечували проти доводів представника відповідача та пояснили, що невиконання ремонтних робіт по заміні дверей було зумовлено браком коштів у позивача на той період, оскільки страхове відшкодування виплачено не було і позивач вимушений був за власні кошти проводити відновлювальний ремонт власного автомобіля, який фактично був косметичним. Також позивач зазначив, що деякі проведені ремонті роботи автомобіля до страхового випадку не належали.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.10.2014 мала місце ДТП внаслідок якої автомобілю позивача «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 спричинено механічні пошкодження, збиток згідно звіту визначений в розмірі 23627 грн. 83 коп. /а.с. 10, 20, 57/.

07.05.2015 та 06.08.2015 згідно платіжних доручень № № 902, 1514 відповідач перерахував позивачу грошові кошти витрачені останнім на проведення оцінки вартості матеріального збитку та пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6056 грн. 85 коп. /а.с. 60, 61/.

Крім того, 07.05.2015 та 06.08.2015 згідно платіжних доручень № № 901, 1513 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ Автогарант АВ страхове відшкодування згідно звіту в сумі 23627 грн. 83 коп. /а.с. 58, 59/.

Згідно акту виконаних робіт від 31.01.2015 було проведено ремонті роботи автомобіля позивача ТОВ Автогарант АВ вартість яких склала 6500 грн. /а.с. 62/.

10.08.2015 та 18 09 2015 відповідач звертався до ТОВ Автогарант АВ з листами чи були проведені ремонті роботи автомобіля позивача /а.с. 53, 54/.

27.05.2016 відповідач звернувся до ТОВ Автогарант АВ з листом про повернення різниці грошових коштів між фактичними витратами на проведення ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 17127 грн. 83 коп., яка 05.07.2016 та 08.07.2016 була повернута /а.с. 52, 56/.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.

Враховуючи наведене, вбачається що відповідач виконав обов'язок по оплаті відновлювального ремонту та оплатив витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом, який згідно акту виконаних робіт ставив 6500 грн. і навіть з урахуванням пояснень позивача оплатив ремонті роботи пошкоджень автомобіля, які не мали відношення до страхового випадку.

Суд вважає неспроможними доводи позивача та представника останнього про те, що мало місце проведення ремонтних робіт частково та намір в подальшому здійснювати інші ремонтні роботи, пов'язані з проведенням заміни двері автомобіля, оскільки останні на підтвердження таких доводів не надали згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України та у спосіб передбачений ч. 1 ст. 131 ЦПК України.

Крім того, позивач зазначаючи про брак коштів на проведення ремонтних робіт на суму визначену у звіті про оцінку відновлювального ремонту не надав доказів на підтвердження того, що ремонт на суму 6500 грн. оплатив особисто за власні кошти. Натомість позивач надав рахунок та копію квитанції про оплату ремонтних робіт проведених ТОВ «Авогарант АВ» 12.02.2015 року на суму 4500 грн. /а.с. 69, 70/ , проте не надав доказів на підтвердження того, що проведені ремонті роботи стосувалися страхового випадку, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль та у зв'язку з чим проводились останні та мала місце відвідна доплата, акту виконаних робіт за вказаним рахунку суду не надано.

Наведене спростовує доводи позивача та представника останнього про те, що ремонті роботи на суму 6500 грн. були оплачені позивачем особисто за власні кошти і те, що через брак коштів позивачем не була використана можливість замінити двері автомобіля, що як зазначив представник позивача єдине не було зроблено. Суд вважає, що позивач скористався своїм правом обрати спосіб відновлення транспортного засобу, зокрема відремонтувати, а не замінити двері автомобіля, що в подальшому зменшило розмір фактичних витрат на відновлювальний ремонт, а відповідно до вимог закону наведеного вище, відповідач зобов'язаний оплатити витрати на відновлювальний ремонт, що і було ним зроблено.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не знайшло свого порушення прав позивача, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212 - 218,

ЦПК України, ст. 29, п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ Страхова компанія «Еталон», про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: