провадження № 2-п/243/85/2017
Справа № 243/6154/16-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Словянськ Донецької області) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, -

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. В обґрунтування заяви зазначив, що 08 листопада 2016 року Словянським міськрайонним судом було винесено заочне рішення по справі №2/243/3118/16 за позовом Державної іпотечної установи до нього та його дружини про стягнення заборгованості по кредитному договору від 20 травня 2008 року укладеного між ним та ВАТ «КБ «Актив-банк». Про дане рішення заявнику стало відомо лише 24 жовтня 2017 року, коли державний виконавець ДВС міста Дружківка арештував та вилучив його транспортний засіб. 31 жовтня 2017 року він звернувся з письмовою заявою до Словянського міськрайонного суду Донецької області про отримання цього рішення. З даним рішенням заявник не згоден.

Так, згідно із рішенням суду він не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, хоча перебув на обліку ще з 05 жовтня 2014 року, як особа внутрішньо переміщена. Це підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка в подальшому, раз на пів року обмінюється. Тобто, позивачем порушена підсудність справи. Згідно із ст. 116 ЦПК України справа повинна розглядатися в Артемівському міськрайонному суді. Тобто порушені його права які він може захистити тільки у судовому засіданні у звязку із витребуванням доказів у позивача, оскільки він не повідомлений про переуступку права вимоги, як це передбачено ЦК України, розділом «Факторинг».

Також, суду не надані документи стосовно укладення договору факторингу та повідомлення заявника належним чином про цей договір. Як передбачено главою 73 ЦК України із змінами від 06.11.2012 року передбачено поняття факторингу, а також права та обовязки. Згідно ст.1077 ЦК України передбачено, що одна сторона передає або зобовязується передати в розпорядження іншій стороні за плату, а інша сторона уступає фактору своє право грошового зобовязання к третьої особі (боржнику). Згідно ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом є право грошового зобовязання... Згідно ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний провести платіж при отриманні повідомлення про передачі права вимоги грошового зобовязання і в цьому повідомлені повинно бути вказано грошове зобовязання, яке піддягає виконанню, а також вказаний фактор, якому може бути надісланий платіж. Боржник має право вимагати надання в розумний строк докази того, що право грошового зобовязання було зроблено. До теперішнього часу заявник не був належним чином повідомлених про такий договір, який суд зобовязаний перевірити справжність його дії. Судом це зроблено не було, так як не було спору у звязку з його відсутністю у судовому засіданні. Суду не надано доказів направлення на адресу заявника повідомлення про вчинення такої угоди, а також повідомлення про сплату боргу і в який строк, тому позов вважає передчасним.

08 листопада 2016 року судом не було перевірено чи позивач є першим чи другим фінансовим підприємством з яким було укладено такий договір, так як повторна передача такого права заборонена.

Також заявник не згоден з розрахунком і має намір подати до суду свій розрахунок після отримання позовної заяви та доданих до неї документів, які він не отримував. Крім того, вбачає можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Заявник ОСОБА_1, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Державної іпотечної установи, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, у судове засідання не зявився, натомість, подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Частинною 1 ст. 113 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позов Державної іпотечної установи був предявлений до позичальника (АДРЕСА_1, м. Горлівка, Донецька область), відповідача-2 (АДРЕСА_1, м. Горлівка, Донецька область). Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2015 року було відкрито провадження по справі 243/7497/15-ц. За таких обставин, Установою в повній мірі дотримано вимоги правил підсудності, передбачених ст.ст. 109, 113 ЦПК України.

За пунктом 5.3.8 Договору про іпотечний кредит позичальник зобовязаний у тридцятиденний строк повідомити кредитора про зміну реєстрації та/або місця постійного проживання.

Відповідно до пункту 12 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобовязання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Разом з тим, заявник не звертався до Державної іпотечної установи, суду, відповідного органу реєстрації та не повідомляв про зареєстроване у законом порядку його місця перебування, що у свою чергу унеможливлює ідентифікації місце знаходження особи та її обліку у відповідному органу реєстрації та тягне за собою наслідки передбачені чинним законодавством.

Отже, з огляду на вищевикладене, не підлягають задоволенню доводи заявника про передачу справи за підсудністю до Артемівського міськрайонного суду, а Словянський міськрайонний суд використовуючи наявну на момент відкриття інформацію про місце реєстрації відповідачів, правильно застосував приписи ст. 109, 113 ЦПК України та дотримуючись процесуальних вимог відкрив провадження у справі.

Крім того, у відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи про стягнення за останніх заборгованості за Договором про іпотечний кредит через оголошення в Газеті «Урядовий Курєр» (оригінал примірника газети міститься в матеріалах справи). Також зазначив, що відсутність оригіналів документів в матеріалах справи не може ставити під сумнів або спростовувати заявлені Установою позовні вимоги про стягнення заборгованості та не є істотною обставиною для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до пункту 2.1 Договору відступлення прав вимоги, пункт 1.1 про передачу права вимоги, набирає чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення.

Отже, з моменту підписання та нотаріального посвідчення Договору відступлення прав вимоги новим Кредитом за Договором про іпотечний кредит є Державна іпотечна установа.

В розумінні ст. 638 ЦК України Договір відступлення є укладеним, а істотні умови такими, що виконані сторонами у повному обсязі.

Таким чином, твердження відповідача, про не передання банком до ДІУ права вимоги за Договором про іпотечний кредит є хибними та не правильними.

Також, всупереч вимогам ст.ст. 228, 232 ЦПК України, заявником не зазначено жодних поважних причин неявки в судове засідання та не подано підтверджуючих доказів.

Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено посилання на докази, якими заявник обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, відсутні будь-які докази, які б мали суттєве значення для правильного вирішення справи, а твердження заявника про не укладання договору відступлення права вимоги, пропуск строку позовної давності ґрунтується, виключно, на його припущеннях та власних переконаннях, які є формальними і не заслуговують на увагу.

У звязку із наведеним, просив суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року.

За приписами ст. 231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. про перегляд заочного рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит були задоволені, та з ОСОБА_1,та ОСОБА_2, солідарно, на користь Державної іпотечної установи було присуджено до стягнення заборгованість за договором про іпотечний кредит від 20 травня 2008 року станом на 11 вересня 2016 року, яка складається з заборгованості за відсотками у сумі 6351 грн. 09 коп., та судовий збір по 315,00 грн. з кожного (а.с. 52-53).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту зазначеного закону, для скасування заочного рішення мають бути у наявності одночасно обидві підстави, передбачені ч. 1ст. 232 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

- фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи на 08 листопада 2016 року відповідачів було повідомлено шляхом публікації в пресі оголошення про виклик їх до суду, а саме у засобі державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий Курєр» (а.с. 48,57).

Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення).

Згідно зі ст. 232 ЦПК України, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання, докази, що їх підтверджують, а також докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача ( пункти 3,4 ч.2 ст. 29 ЦПК України).

Скасування заочного рішення можливе за наявності обставин:

1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;

2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини (наприклад, неотримання судової повістки про виклик до суду), що обєктивно перешкоджають явці до судового засідання, які безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас зясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали справи, суд приходить до переконання, що заявником ОСОБА_1 не надано належного та допустимого доказу, який би мав суттєве значення під час розгляду справи 08 листопада 2016 року та міг вплинути на ухвалене заочне рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

У звязку із тим, що в судовому засіданні не встановлені обставини за наявності яких можливе скасування заочного рішення, суд набуває висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2016 року, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3