Справа № 127/6441/17
Провадження № 2/127/2937/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Вінницьке шляхове управління», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Вінницьке шляхове управління», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08.01.2017 року о 23.00 год. на перехресті вулиць Пирогова ОСОБА_6 в м. Вінниці водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на регульоване перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що забороняє рух в напрямку ліворуч, вказаною стрілкою та, виконуючи поворот ліворуч, не виконав вимог дорожнього знака 5.16 «Напрямки руху по смугах», внаслідок цього здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого являється позивач та який рухався на зелений сигнал світлофору, в результаті чого транспортному засобу позивача завдано технічних пошкоджень.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2017 року у справі про адміністративні правопорушення №127/962/17 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 ОСОБА_3 та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав наступні пошкодження: розбитий передній бампер, капот, ліва передня фара, підфарник, ліве праве крило, лівий передній ходовий важіль, ліве заднє крило, ліва задня фара, задній бампер, тощо.

Згідно рахунку-фактури ПрАТ «Хмельниччина-Авто» №СЧ-0039780 від 01.03.2017 року вартість запасних частин (матеріалів), що підлягають до встановлення замість пошкоджених в ДТП складає 309 094,44 грн.

Окрім того, згідно рахунку ТОВ «Вінавтоцентр» №10 від 06.03.2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт складатиме 16 100 грн.

Таким чином, загальна сума заподіяних позивачу матеріальних збитків становить 325 194,44 грн.

Також, позивач вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральної шкоди, всі свої душевні страждання та підрив своєї ділової репутації позивач оцінює в 20 000 грн.

Власником транспортного засобу «Глобус 533710», д.н.з. НОМЕР_1 є КП «Вінницьке шляхове управління». За кермом вказаного транспортного засобу на момент скоєння ДТП перебував водій КП «Вінницьке шляхове управління» ОСОБА_5, який, як виходить з його пояснень, працював на умовах трудового договору та виїхав на дорогу за завданням роботодавця з метою розчистити дороги м. Вінниця від снігу.

Також, 08.01.2017 року на водія КП «Вінницьке шляхове управління» ОСОБА_5 була складена постанова серії АР №582062 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу за скоєння правопорушення, передбаченого ст.126 ОСОБА_3, за керування транспортним засобом «Глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, що належить КП «Вінницьке шляхове управління», без поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згодом виявилось, що поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів взагалі відсутній, тобто транспортний засіб марки «глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, всупереч до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взагалі не був застрахований.

З огляду на те, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача не була застрахована, відповідно, позивач не звертався до тієї чи іншої страхової компанії з приводу відшкодування завданих збитків, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 325 194,44 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (а.с.3-5).

24.10.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, яка 25.10.2017 року була прийнята судом та згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача: вартість транспортних послуг ТОВ «АвтоГаз» (послуги евакуатора), враховуючи компенсацію за простій, у розмірі 4 080,00 грн.; вартість робіт, спрямованих на розбирання, а по закінченню дослідження на збирання конструкцій автомобіля, виконаних майстрами ПАТ «Хмельниччина-Авто» в розмірі 1 961,57 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта, у розмірі 586 027,91 грн.; вартість відповідального зберігання автомобіля, що станом на 23.10.2017 року становить 3 456,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.; а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представники відповідача за довіреністями ОСОБА_2, ОСОБА_3 збільшені позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак останній був присутній в минулих судових засіданнях, в яких останній при вирішенні даного спору покладався на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Заслухавши пояснення сторін, експерта, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 08.01.2017 року о 23.00 год. на перехресті вулиць Пирогова ОСОБА_6 в м. Вінниці водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на регульоване перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що забороняє рух в напрямку ліворуч, вказаною стрілкою та, виконуючи поворот ліворуч, не виконав вимог дорожнього знака 5.16 «Напрямки руху по смугах», внаслідок цього здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого являється позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.10.2013 року серія САТ №436041 (а.с.6), та який рухався на зелений сигнал світлофору, в результаті чого транспортному засобу позивача завдано технічних пошкоджень, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №267061 від 08.01.2017 року та схемою місця ДТП (а.с.8, 9), а також фото пошкодженого автомобіля, наявними в матеріалах справи (а.с.18-26).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2017 року у справі про адміністративні правопорушення №127/962/17 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 ОСОБА_3 та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави (а.с.11).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав наступні пошкодження: розбитий передній бампер, капот, ліва передня фара, підфарник, ліве праве крило, лівий передній ходовий важіль, ліве заднє крило, ліва задня фара, задній бампер, тощо.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу «Глобус 533710», д.н.з. НОМЕР_1 є КП «Вінницьке шляхове управління», згідно реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.7). За кермом вказаного транспортного засобу на момент скоєння ДТП перебував водій КП «Вінницьке шляхове управління» ОСОБА_5, який, як виходить з його пояснень, працював на умовах трудового договору та виїхав на дорогу за завданням роботодавця з метою розчистити дороги м. Вінниця від снігу (а.с.10), що не заперечувалось представниками відповідача в судовому засіданні.

А тому, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, шкода, завдана позивачу в результаті пошкодження його автомобіля підлягає стягненню з відповідача.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

08.01.2017 року на водія КП «Вінницьке шляхове управління» ОСОБА_5 була складена постанова серії АР №582062 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу за скоєння правопорушення, передбаченого ст.126 ОСОБА_3, за керування транспортним засобом «Глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, що належить КП «Вінницьке шляхове управління», без поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згодом виявилось, що поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів взагалі відсутній, тобто транспортний засіб марки «глобус 533710», номерний знак НОМЕР_1, всупереч до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взагалі не був застрахований (а.с.12).

Оскільки відповідачем не застрахований ризик цивільної відповідальності, яка настала внаслідок завдання шкоди майну позивача при використанні транспортного засобу, позивач правомірно звернувся з даними вимогами до відповідача.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, п.п.2.4, 8.3 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів (ч.2 ст.57 ЦПК України).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року у даній цивільній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої постановлено питання щодо визначення розміру матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля (а.с.66).

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 20.09.2017 року №197 розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «Mersedes-Benz», Е 350 СDI, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 586 027,91 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mersedes-Benz», Е 350 СDI, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з ПДВ складає 558 161,24 грн. (а.с.78-104).

Разом з тим, суд не погоджується з розміром матеріального збитку, завданого позивачу, визначеного судовим експертом, та на стягненні якого наполягала сторона позивача з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, яка не є платником цього податку збитки у вигляді ПДВ не виникають, а тому не можуть включатись до складу витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом автомобіля.

При цьому, зважаючи на право потерпілого на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права вимоги як у деліктному, так і договірному зобовязанні, суд приходить до висновку, що у випадку обрання потерпілим права вимоги у договірному зобовязанні відшкодування ПДВ здійснюється у порядку, передбаченому спеціалізованим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ж обрання потерпілим права вимоги у деліктному зобовязанні відшкодування вказаної частини збитків здійснюється особою, яка завдала шкоди, на загальних підставах, за умови, що збитки у вигляді ПДВ виникли саме при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент розгляду справи автомобіль позивача не відремонтовано, останній знаходиться на відповідальному зберіганні, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача податку на додану вартість, який входить до розміру матеріального збитку, визначеного експертом, оскільки не має належних та допустимих доказів того, що особа, яка здійснюватиме ремонт пошкодженого автомобіля є платником податку на додану вартість. Більше того, не підлягає стягненню розмір податку на додану вартість, яку позивач може понести у майбутньому. Разом з тим, у разі необхідності, позивач не позбавлений можливості після ремонту пошкодженого автомобіля звернутись до суду з позовом до відповідача щодо вирішення питання про стягнення з останнього податку на додану вартість.

Окрім того, суд не погоджується із вимогою позивача про стягнення з відповідача втрати товарної вартості (ВТВ) у розмірі 27 866,67 грн., що є у складі матеріального збитку, оскільки згідно п.8.6.2 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 величина ВТВ КТЗ не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років для інших КТЗ; б) якщо легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), а строк експлуатації перевищує: 3,5 роки для КТЗ виробництва країн СНД; 5 років для інших КТЗ.

А тому, зважаючи на відсутність інформації в матеріалах справи щодо пробігу пошкодженого автомобіля позивача, не дослідження експертом даного питання у своєму висновку експерта, перевищення строку експлуатації транспортного засобу позивача 5 років, суд не вбачає підстав для відшкодування втрати товарної вартості у розмірі 27 866,67 грн., що входить до складу матеріального збитку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту автомобіля без ПДВ, що згідно ремонтної калькуляції №197/2017 від 20.09.2017 року складає 465 134,37 грн. (а.с.101).

Окрім того, в силу ст.22 ЦК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача вартість транспортних послуг ТОВ «АвтоГаз» (послуги евакуатора), враховуючи компенсацію за простій, у розмірі 4 080,00 грн., згідно рахунку на оплату №92 від 18.08.2017 року (а.с.131), які позивач поніс у звязку з доставкою автомобіля до офіційного дилера «Mersedes-Benz» ПрАТ «ОСОБА_7» в м. Хмельницький для проведення судової автотоварознавчої експертизи на станції офіційного дилера; вартість робіт, спрямованих на розбирання, а по закінченню дослідження на збирання конструкцій автомобіля, виконаних майстрами ПАТ «Хмельниччина-Авто» в розмірі 1 961,57 грн., згідно акту виконаних робіт від 19.08.2017 року (а.с.129-130); вартість відповідального зберігання автомобіля, що станом на 23.10.2017 року становить 3 456,00 грн., згідно договору відповідального зберігання №09/01-17 від 09.01.2017 року (а.с.132-133) та рахунку на оплату №270 від 23.10.2017 року (а.с.134), які полягають у збереженні пошкодженого автомобіля позивача в належних умовах та захисту його від негативного впливу атмосферних явищ.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (ч.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Так, дійсно, як свідчать матеріали справи, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди частково.

З урахуванням часткового задоволення позову, а також в силу ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати щодо сплати судового збору у розмірі 4 826,31 грн., з них: 4 746,31 грн. за вимогу майнового характеру; 80,00 грн. вимогу немайнового характеру (а.с.1, 2, 125).

На підставі викладеного та керуючись Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.22, 23, 1166-1167, 1172, 1187-1188 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Вінницьке шляхове управління», , місцезнаходження якого за адресою: вул. Г. Успенського, 6, м. Вінниця, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вартість матеріального збитку, завданого в результаті транспортної пригоди у розмірі 465 134 (чотириста шістдесят пять тисяч сто тридцять чотири) грн. 37 коп., вартість послуг евакуатора у розмірі 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) грн. 00 коп., вартість робіт, спрямованих на розбирання та збирання конструкцій автомобіля у розмірі 1 961 (одна тисяча девятсот шістдесят одна) грн. 57 коп., вартість відповідального зберігання автомобіля станом на 23.10.2017 року у розмірі 3 456 (три тисячі чотириста пятдесят шість) грн. 00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Вінницьке шляхове управління» на користь ОСОБА_4 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 4 826 (чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 11 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: