Справа № 183/4685/17
№ 2/183/2984/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м, в порядку спадкування після смерті діда ОСОБА_2, померлого 18 квітня 2014 року, а також визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_2. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Новомосковським районним відділом народної освіти 28.06.1993 року, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м., належала ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, по ? кожному. Після смерті ОСОБА_3, право власності на належну їй ? частку квартири перейшло ОСОБА_2, відповідно до Свідоцтва про право власності за заповітом від 27.04.2001 року. Згідно договору дарування ? частина вищезазначеної квартири, що належала ОСОБА_5, перейшла у власність позивача. Таким чином житлова квартира АДРЕСА_2 у рівних частках (по ? кожному) належить позивачу та померлому ОСОБА_2. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, в звязку з наявністю численних розбіжностей між поданими нею документами, які підтверджують право власності на майно, що підлягає спадкуванню, тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

До початку судового розгляду позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.

Представник відповідача Знаменівської сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову суду не надано.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилися, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію свідоцтва про право власності на житло, що було видане Новомосковським районним відділом народної освіти 28 червня 1993 року, у відповідності до якого квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м., на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 27 квітня 2001 року державним нотаріусом Новомосковської районної нотаріальної контори ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_3, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м. успадкував ОСОБА_7 (а.с. 15).

Також суду надано копію договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, який діяв за дорученням від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної нотаріальної контори ОСОБА_6 28 квітня 2001 року, та зареєстрованого у Новомосковському БТІ за № 1626 (а.с.16).

ОСОБА_2 помер 18 квітня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 8).

В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 являється онука померлого ОСОБА_1, даних про інших спадкоємців суду не представлено.

Також в матеріалах справи міститься довідка видана виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області видана в тому, що власниками квартири АДРЕСА_3 являються по ? частині ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.11).

Суду надано лист Новомосковської районної держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року, у відповідності до якого позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вищезазначеної квартири, оскільки в документах, які посвідчують право власності спадкодавця на майно наявні розбіжності щодо органу який видав свідоцтво про право власності на спадкову квартиру, адреси її розташування, прізвища спадкодавця та частки спадкового майна. (а.с. 9).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири за № 5 в будинку № 191 по вул..Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району значиться ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності, видане 28.06.1993 року Новомосковською районною адміністрацією.

Між тим такого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно суду не представлено. В свою чергу, досліджене судом свідоцтво про право власності на квартиру за № 5 в будинку № 191 по вул.Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району теж видане 28.06.1993 року, однак іншою установою Новомосковським районним відділом народної освіти. Зазначене свідоцтво у встановленому на той час порядку зареєстроване в органах БТІ, і на момент видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, розбіжностей в правовстановлюючих документах не встановлено.

На момент отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? частини квартири за № 5 в будинку № 191 по вул.Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району спадкоємцем зазначеного майна значився ОСОБА_7, він же діяв по дорученню від імені ОСОБА_5 при укладенні договору дарування ? частини зазначеної квартири позивачу по справі.

В той же час прізвище спадкодавця у заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради 15.10.2002 року, та в свідоцтві про смерть значиться ОСОБА_2, що проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналіз поданих документів свідчить про те, що свідоцтво про право на житло, видане 28.06.1993 року Новомосковським районним відділом народної освіти, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 27.04.2001 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстроване в реєстрі за № 2-1346, видані російською та українською мовою, відповідно.

Між тим, суду доведено, що зазначені правовстановлюючі належать ОСОБА_2, померлому 18 квітня 2014 року. Останній на відповідній правовій підставі набув право власності на ? частину за № 5 в будинку № 191 по вул.Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спадкодавець ОСОБА_1 на законних підставах набула право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

У відповідності до ст.392 ЦК України у разі відсутності документів про право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на ? частину квартири за № 5 в будинку № 191 по вул.Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Суд не знайшов підстав для визнання за позивачем права власності на ? частину квартири за № 5 в будинку № 191 по вул.Красіна в с.Знаменівка Новомосковського району, оскільки суду не представлено даних про розірвання договору дарування ? частини квартири чи визнання його недійсним, а також в матеріалах справи не міститься будь яких даних, що право власності позивача ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м., що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, оспорюється або не визнається будь-якою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268, 392 ЦК України, ст . 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 18 квітня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення.

Суддя Сорока О.В.