Провадження № 2/756/224/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієва Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімє»ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімє»ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно.

З урахуванням зміни предмету позову позивачка просила суд постановити рішення, яким позов задовольнити, а саме встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_5 з 1990року по ІНФОРМАЦІЯ_1; змінити позивачу четверту чергу спадкування за законом на другу чергу спадкування за законом; усунути ОСОБА_2, ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_5.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1990 року, вона і ОСОБА_5, почали проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. В 1996році позивачка переїхала у його квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Не зважаючи на відсутність законної реєстрації шлюбу вона з ОСОБА_5 були пов'язані спільним побутом, господарством, мали відносини притаманні подружжю. Спільно проживали з 1990 року і до дня смерті останнього, до ІНФОРМАЦІЯ_1 За життя ОСОБА_5 Позивачка доглядала за ним та опікувалась, оскільки останній цього потребував. На цій підставі Позивачка вважає, що повинен бути встановлений факт її спільного проживання з ОСОБА_5 в період з 1990року до ІНФОРМАЦІЯ_1 Так, факт спільного проживання підтверджується показами свідків. При таких обставинах, відповідачі, які є братами спадкодавця, не приймали участі в матеріальному утриманні свого брата в період часу коли він був непрацездатним та який потребував матеріального забезпечення в зв'язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, які супроводжувались перебуванням в лікарні так і на амбулаторному лікуванні вдома. Крім того, відповідачі не приймали участі в догляді за хворим, не цікавилась станом його здоров'я, не відвідували його та не вчиняла жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже віднісшись до стану здоров'я свого брата, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікали своїми обов'язками, передбаченими законом. У зв'язку з чим позивач вважає, що відповідачі підлягає усуненню права на спадкування.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів( ОСОБА_3, ОСОБА_4.) позов заперечили в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали частково, а саме позовні вимоги про зміну позивачу четверту чергу спадкування за законом на другу чергу спадкування за законом в решті позовних вимог позов не визнали та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилось спадкове майно - квартира за адресою АДРЕСА_2.

До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

За приписами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Враховуючи надані по справі докази, вбачається, що позивачка вчинила всі залежні він неї дії для прийняття спадщини за законом, як особа, що спільно проживала з ОСОБА_5 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, вона до теперішнього часу належним чином виконує обов'язки власника квартири по догляду за нею та здійснює сплату за житлово- комунальні послуги.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, до смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки, спільно проживали.

Щодо позовних вимог в частині позбавлення права Відповідачів на спадкування за законом, Позивачем у жодній мірі не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець на час смерті та задовго до її настання перебував у безпорадному стані, про який було відомо відповідачам по справі.

Згідно п.6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Верховний Суд України роз'яснює, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При встановленні факту ухилення особи від утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позивачем не надано жодних доказів того, що спадкодавець перебував у такому стані.

Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справ згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності.

Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення позивача, відповідача та свідків наданих в судовому засіданні доказів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімє»ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1990року по ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко