У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМостової Г.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № CM-SME800/068/2007 (зі змінами, внесеними додатковими договорами до нього), згідно із умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250 000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 4,4 % +FIDR з розрахунку 360 днів у році та кінцевим терміном повернення до 21 грудня 2017 року. Цього ж дня із метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № SR-SME800/068/2007/1, а між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 договір поруки № SR-SME800/068/2007/2.

ОСОБА_6, зобов'язавшись повернути кредит та сплачувати проценти щомісячними платежами, взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 214 897,20 доларів США.

Посилаючись на вищевикладене та з урахуванням уточнень позовних вимог, банк просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену вище заборгованість.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 214 897, 20 доларів США, що еквівалентно 4 580 977 грн 58 коп.

У задоволенні позову до ОСОБА_8 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № CM-SME800/068/2007, згідно із умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250 000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 4,4 % +FIDR з розрахунку 360 днів у році та кінцевим терміном повернення до 21 грудня 2017 року.

Цього ж дня із метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № SR-SME800/068/2007/1, а між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 договір поруки № SR-SME800/068/2007/2.

26 січня 2009 року, 27 грудня 2010 року, 13 вересня 2012 року, 21 червня 2013 року, 25 грудня 2013 року та 26 травня 2014 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 були укладені додаткові договора до кредитного договору, згідно з якими, зокрема, був викладений в іншій редакції графік платежів, порядок нарахування та сплати процентів, визначена фіксована процентна ставка для розрахунку процентів за користування кредитом у розмірі 6,50 % на період з 13 вересня 2012 року до 24 лютого 2013 року.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов'язанні. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «ОТП Банк» посилалось на те, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № CM-SME800/068/2007 виникла заборгованість у розмірі 214 897,20 доларів США, що еквівалентно 4 580 977 грн 58 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 183 466,95 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 31 430,25 доларів США, яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Звертаючись з позовною заявою, позивач додав копію кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором (п. п. 3, 6 додатку до позовної заяви) (а. с. 4,5).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про стягнення кредитної заборгованості у визначеному позивачем розмірі солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7, апеляційний суд виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 належним чином не виконувала умови вказаного кредитного договору, то банк має право на повернення кредиту солідарно з позичальника та поручителя з урахуванням процентів за користування ним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_8, апеляційний суд виходив із того, що оскільки договір поруки № SR-SME800/068/2007/2, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8, поручителем не був підписаний, то в силу вимог ст. 547 ЦК України такий правочин є нікчемним, а отже він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_8 рішення апеляційного суду ніким не оскаржується, тому в цій частині на предмет законності та обгрунтованості судом касаційної інстанції не переглядається.

У той же час з висновками апеляційного суду у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю погодитися не можна з огляду на таке.

Заперечуючи проти позову та апеляційної скарги, ОСОБА_6 посилалась на те, що банком не надано належних та допустимих у розумінні ст. ст. 10, 60 ЦПК України доказів надання їй кредиту у визначеному позивачем розмірі (а. с. 87-89, 127-131).

Як вбачається з п. 1.7.1 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою або траншами згідно з кредитними заявками позичальника. Кредит надається однією сумою або траншами шляхом дебетування кредитного рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в банку.

Враховуючи, що кредитний договір є реальним договором, та відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей, позивач як кредитор в силу вимог ст. 60 ЦПК України повинен довести факт передачі позичальнику кредитних коштів.

У матеріалах справи будь-які докази надання позичальнику кредитних коштів у заявленому в позові розмірі, шляхом дебетування кредитного рахунку та перерахування кредитних коштів на поточних рахунок позичальника та кредитні заявки ОСОБА_6 на видачу кредиту згідно з умовами кредитного договору № CM-SME800/068/2007 від 21 грудня 2007 року, відсутні.

Наявність самого кредитного договору та наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує факту передачі кредитних коштів позичальнику у порядку, передбаченому п. 1.7.1 кредитного договору.

Доводи відповідача про те, що банк їй кредитні кошти за договором не видав, апеляційним судом не розглянуті і не спростовані.

За відсутності в матеріалах справи відповідних доказів передачі позичальнику кредитних коштів, висновки апеляційного суду про наявність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у визначеному позивачем розмірі є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України в цій частині підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Г.І. Мостова Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович