Провадження № 22-ц/783/3976/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 7 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 7 квітня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 до ТДВ «СК «ДОМІНАНТА», про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалено стягнути з відповідача в користь позивача страхове відшкодування в розмірі 23 423, 21 грн., пеню в розмірі 5522,75 грн., 3% річних у розмірі 554 грн. за період з 7 червня 2016 року по 22 березня 2017 року, інфляційні втрати в розмірі 2132,62 грн. за період з 7 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1536 грн., витрати на відправлення телеграм у розмірі 51,60 грн., на правову допомогу-3000 грн., судовий збір-551,20 грн., разом: 36 771, 38 грн.

Рішення суду оскаржує ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що страховиком повністю виконано свої зобов»язання перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно зі ст. 10, 58-60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 10 лютого 2016 року о 9 годині на вулиці Клепарівській, 28 у м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, «BMW 316», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого належний позивачеві автомобіль отримав значні механічні пошкодження.

Винуватцем ДТП визнано ОСОБА_4, що вбачається з постанови Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року.

Встановлено, що згідно полісу № АЕ/2524499, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», а відтак обов'язок щодо відшкодування завданої ОСОБА_3 шкоди, згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладається на відповідача як страховика.

ОСОБА_3 надала, згідно вимог вказаного Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, після чого відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» виплатив останній 26 576,79 грн., що підтверджується банківською випискою від 6 червня 2016 року.

Згідно п 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком лише у тому випадку, коли останній не може оцінити її загальний розмір, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди.

Позивач не погодилася з визначеним страховиком розміром шкоди. За її заявою було проведено експертне автотоварознавче дослідження. Згідно із висновком № 940 від 9 березня 2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу BMW становить 58 947,56 грн.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів », страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 зазначенного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно абз. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів », страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Судом встановлено, що на порушення вказаних вимог Закону, відповідач у встановлений законом термін, не виплатив всю суму страхового відшкодування, чим прострочив покладене на нього Законом зобов'язання та порушив право позивача на отримання страхового відшкодування у повному розмірі.

Згідно із ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ)особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Норми ст. 625 ЦК України можуть застосовуватись при вирішенні спорів про стягнення страхового відшкодування, оскільки таке стягнення є грошовим зобов'язанням, яке встановлено главою 51 ЦК України.

Встановлено, що всупереч вимогам ч. 36.2 ст. 36 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач, самостійно оцінивши розмір заподіяного позивачці внаслідок ДТП збитку: та не узгодивши його із ОСОБА_3, 6 червня 2016 року виплатив останній лише частину належного їй страхового відшкодування у сумі 26 376,79 грн., тому своїми діями фактично відмовив позивачеві у виплаті іншої частини страхового відшкодування. Тому період нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання належить розраховувати із дня наступного за днем відмови у виплаті частини страхового відшкодування, а саме з 7 червня 2016 року.

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілих, згідно Закону України « Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.4 полісу № АЕ/2524499, становить 50 000 грн. З врахуванням виплаченої страховиком суми, до стягнення з відповідача підлягає 23 423,21 грн. страхового відшкодування.

Встановлено, що відповідач не здійснив виплати частини страхового відшкодування в розмірі 23 423,21 грн.

На підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що за період з 7 червня 2016 року до 22 березня 2017 року відповідач повинен сплатити на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 5522,75 грн., три відсотки річних у розмірі 554,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2132,62 грн.

Крім того, відповідно до ст. 28 Закону, шкодою заподіяною майну потерпілого є також шкода пов'язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб «BMW 316» було перевезено з місця ДТП до місця його зберігання на вул. Б.Хмельницького у м. Львові. Вартість даної послуги становила 350 грн., що підтверджується квитанцією від 10 лютого 2016 року.

Також позивач понесла витрати на оплату проведеного Львівським НДІ судових експертиз МЮ України автотоварознавчого дослідження у розмірі 1536 грн., що підтверджується квитанцією від 23 лютого 2016 року та відправлення страховику та винуватцю ДТП телеграм на загальну суму 51 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 19 лютого 2016 року.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомог адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надань безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про граничничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивач, скориставшись таким правом, уклала договір з ТОВ «Автопоміч» про надання правової допомоги. Вартість послуг становить 3000 грн., що стверджується квитанціями. Ця сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову в повному обсязі.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 7 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді