У х в а л а

іменем україни

29 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_13 звернулись до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2005 року громадяни Туреччини ОСОБА_4 та ОСОБА_13 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, придбали на праві спільної часткової власності у рівних долях квартиру АДРЕСА_1.

24 травня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_13 стало відомо, що громадянин України ОСОБА_10, діючи від імені позивачів без їхньої обізнаності та згоди на підставі сфальсифікованих документів, 09 лютого 2016 року уклав з громадянином України ОСОБА_11 договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Після цього протягом 2016 року спірна квартира була перепродана ще декілька разів та актуальним власником на момент звернення осіб до суду є відповідач ОСОБА_7

Укладення відповідних договорів позивачі вважають такими, що порушують їх майнові права на спірну квартиру, у зв'язку з чим вони звернулись до суду з даним позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_13 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках; витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_13; виселити ОСОБА_7 зі спірної квартири та вселити ОСОБА_4 та ОСОБА_13.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачами у порушення ст. ст. 58, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин на які вони посилались. Крім того, 03 січня 2016 року позивачами у м. Лос Крістіанос Арона, Санта Крус-де-Тенеріфе Іспанія згідно до вимог міжнародного законодавства було оформлено довіреності на ім'я ОСОБА_10 на право розпорядження їхнім майном, у тому числі і нерухомістю у м. Одесі у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 за кожним.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

Т.О.Писана