Справа № 360/381/17-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/4556/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 33 23.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-ДМС» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, до товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-ДМС», треті особи: ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:

23 липня 2015 року о 9 год. 35 хв. на узбіччі траси Київ-Ковель в смт.Немішаєве, відбулося зіткнення автомобілів «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить її чоловіку ОСОБА_5, та автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ТОВ «Гранд-ДМС» ОСОБА_4

Вказувала, що в результаті ДТП вона та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які знаходилися в автомобілі «Фольксваген» як пасажири, зазнали тілесних ушкоджень та проходили лікування тривалістю 21 день. Вказувала, що з вини водія ОСОБА_4 їм була завдана моральна шкода, яка полягала у завданому фізичному болі та душевних стражданнях у зв'язку з цим.З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просила суд стягнути з ТОВ «Гранд-ДМС» на її користь завдану їй та її малолітній доньці моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з нього коштів на відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Вказує, що судом не взято до уваги доводи його заперечення на позовну заяву. Зазначає, що судом не було належним чином встановлено, чи були виконані водієм автомобіля «Фольксваген» всі дії під час аварійної зупинки, передбачені Правилами дорожнього руху. Крім того вказує, що позивачем не надано належних доказів про завдану їм моральну шкоду, а довідка лікаря про завдані ОСОБА_2 та її доньці ОСОБА_3тілесні ушкодження не містить інформації щодо розміру моральної шкоди. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ДТП сталося саме з вини водія відповідача, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позову. Також апелянт зазначав про те, що у будь-якому разі шкоду має відшкодовувати страхова компанія, оскільки цивільна відповідальність водія була застрахована. На підставі викладеного вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Як було встановлено в ході розгляду справи, 23 липня 2015 року на узбіччі траси Київ-Ковель в смт. Немішаєве відбулося зіткнення автомобілів, один з яких належить ОСОБА_5, а другий - перебував у користуванні ТОВ «Гранд-ДМС» та керувався водієм ОСОБА_4 Факт перебування вказаного авто в користуванні відповідача та факт виконання водієм в момент ДТП своїх трудових обов'язків, підтвердив й представник ТОВ «Гранд-ДМС» в судовому засіданні. За таких умов відповідальність за шкоду, спричинену працівником товариства, у відповідності до положень ст. 1172 ЦК України має нести саме ТОВ «Гранд-ДМС».

В результаті ДТП позивач та її неповнолітня донька ОСОБА_3, які знаходилися в автомобілі «Фольксваген» як пасажири, зазнали тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим проходили лікування. Дані обставини також були встановлені судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи. Належним чином було констатовано судом першої інстанції й факт душевних страждань позивачів, які вони зазнали у зв'язку з ДТП та отриманими тілесними ушкодженнями. В той же час колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з правовою кваліфікацією, наданою даним правовідносинам судом першої інстанції при вирішенні справи.

Ухвалюючи по справі рішення, суд керувався положеннями ст. 1187 ЦК України, в той час як відшкодування шкоди в даному випадку має здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України, згідно яких шкода, завдана іншим особам внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується особами, які спільно завдали такої шкоди, незалежно від їхньої вини. Зважаючи на наведену норму, відшкодування спричиненої позивачам моральної шкоди має здійснюватися як володільцем автомобіля «Фольксваген» - ОСОБА_5, так і ТОВ «Гранд-ДМС» як роботодавцем ОСОБА_4 Окрім того, погоджений судом першої інстанції розмір відшкодування спричиненої позивачам шкоди колегія суддів апеляційного суду вважає завищеним. Враховуючи принципи розумності та справедливості, колегія приходить до висновку про те, що загальний розмір такого відшкодування кожному з позивачів має становити 20 000,00 грн. Оскільки позивач користується свободою права на пред'явлення позову й у даній справі вимоги до ОСОБА_5 не заявив, враховуючи вищенаведені висновки, на ТОВ «Гранд-ДМС» може бути покладено обов'язок відшкодування лише половини спричиненої позивачам в результаті ДТП шкоди, а саме по 10 000,00 грн. на кожного з них, на що суд першої інстанції увагу не звернув. Вказані кошти підлягають стягненню на користь ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги. В той же час колегія не може погодитися з твердженнями апелянта про відсутність підстав для задоволення поштову через відсутність рішення про те, хто саме є винним у ДТП. Як вже зазначалося вище, ч. 2 ст. 1188 ЦК України як правова норма, що врегульовує дані правовідносини, покладає обов'язок на відшкодування спричиненої третім особам внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки шкоди на осіб, які спільно завдали такої шкоди, незалежно від їх вини.

Не може погодитися колегія суддів й з позицією апелянта щодо відсутності підстав для покладення на ТОВ «Гранд-ДМС» обов'язку відшкодування шкоди у зв'язку з тим, що його відповідальність була застрахована. Гарантоване законом право потерпілого на відшкодування шкоди саме її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. При цьому у разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Дана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій ним у ряді постанов, серед іншого у постанові від 20.01.2016 року у справі 6-2808цс15 та постанові від 26.10.2016 року у справі № 6-954цс16. За таких умов доводи апелянта в цій частині не можуть вважатися обґрунтованими.

У відповідності до положень ст. 309 ЦПК України підставами для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення зокрема є невідповідність висновків суду обставинам справи а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм матеріального права, а його висновки не в повній мірі ґрунтуються на обставинах справи, у зв'язку з чим оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-ДМС» задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-ДМС» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк