Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, та визнати за нею право власності на 1/2 частину кварири 28 в будинку 219 по пр..Металургів в м.Маріуполі. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2008 року вона вела спільне господарство та проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу в установленому законом порядку. 16 липня 2008 року вона зареєструвала відповідача по справі ОСОБА_2 у своєму будинку. З моменту знайомства з відповідачем по теперішній час, позивачка працює та має стабільний прибуток. У 2009 - 2010 роках вони з відповідачем вирішили придбати спільне житло, у звязку із чим вона поклала свої збереження на депозит у ПАТ «Перший Український ОСОБА_4». 09 грудня 2009 року позивачка обміняла грошові кошти, які отримала після закінчення договору банківського вкладу на загальну суму в гривнях 69948,00 грн., що еквівалентно 8 700,00 доларів США. Залишок коштів, що залишилися від депозиту вона знову поклала в банк, шляхом укладання ще одного договору банківського вкладу. 21 жовтня 2012 року за вказані кошти була придбана квартира, що розташована за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, буд, 219, кв. 28. Реєстрацію права власності на квартиру було здійснено на відповідача. В період з 21 жовтня 2012 року до теперішнього часу,позивачка фактично проживає за вказаною адресою. На теперішній час стосунки з відповідачем погіршились і вони вирішили розірвати стосунки. Відповідач має намір продати квартиру. Виходячи з викладеного, просить встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та її ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 16 липня 2008 року по теперішній час, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Позивачка в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі договору, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити і встановити факт сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивачка по справі ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_2 з 2008 року та перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах.

Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до домової книги по вул..Заозерній,9в в м.Маріуполі, а також довідки № 48 від 14 серпня 2017 року, ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав за вказаною адресою з 16 липня 2008 року по 23 листопада 2012 року. Вказана обставина також підтверджується довідкою голови КСН «Селища Волонтерівка» від 16 серпня 2017 року.

Договором купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 2012 року встановлено, що ОСОБА_2 придбав у власність квартиру 28 в будинку 219 по пр..Металургів в м.Маріуполі, вартість якої складала 103436,00 грн.

Згідно довідки КСН «Центральний ІІ» №811 від 14 серпня 2017 року, акту №811а від 14 серпня 2017 року, ОСОБА_1 проживає без реєстрації м.Маріуполі по пр..Металургів, 219,кВ.28.

Відповідно до трудової книжки, виданої на імя ОСОБА_1, остання з 2008 року по теперішній час працевлаштована.

В судовому засіданні досліджено договора банківських вкладів (депозитів), укладених між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1, відповідно до яких остання дійсно робила вклади для отримання відсотків.

Також, відповідно до квитанції про здійснення валютно-обмінної операції, ОСОБА_1 обміняла 69948 грн. на 8700 доларів США.

Відповідно до висновку про оцінку вартості житлової квартири №28 в будинку 219 по пр..Металургів в м.Маріуполі, вартість спірної квартири станом на 30 серпня 2017 року складає 99800грн.

В судовому засіданні також було достовірно встановлено,що сторони у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебувають.

За приписами ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіки, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. з 16 липня 2008 року по теперішній час проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, тобто понад пять років.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо встановлення факту мешкання сторін однією сім'єю.

Згідно ч. 4 ст. 368 ГК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 1-3 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком того яке виключено з повільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, тому числі гонорар, виграш, отримаїті за цим договором, є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 22 Пленуму Верховного Суду України постанови № 11 від 11 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розділ спільного майна здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, яке підлягає розподілу між подружжям, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з його ринкової вартості на час розгляду справи.

Так, з огляду на те,що позивачкою доведено свої доходи та факт спільного проживання з відповідачем,суд вважає можливим визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та взнати за нею право власності на 1/2 частину квартири.

Також суд враховує,що відповідачем визнані позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2, оскільки вказані витраті не підтверджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 197, 208 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна,- задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 16 липня 2008 року по 21 листопада 2017 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою:м. Маріуполь, АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко