Справа №489/102/13- ц 13.11.2017 13.11.2017 13.11.2017
Провадження №22-ц/784/2150/17
Справа №489/102/13- ц Головуючий у І інстанції Коваленко І.В.
Провадження № 22ц/784/2150/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

13 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

з участю:

представника позивача - Харитонової М.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року, ухваленого у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» (далі Банк) до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, до ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, та до ОСОБА_7 - про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, - у с т а н о в и л а :

29 грудня 2012 року Банк пред'явив до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначений позов, який обґрунтував наступним.

19 червня 2007 року він уклав із ОСОБА_4 кредитний договір № 416/07/02-КЕ, за умовами якого зобов'язувався відкрити тому кредитну лінію на споживчі потреби з лімітом у розмірі 60 000 доларів США 00 центів, під зворотне зобов'язання позичальника повернути таку ж суму грошових коштів до 18 червня 2012 року, а також вносити щомісячно плату за користування кредитом у розмірі 14 % річних.

Сторони домовилися, що надання кредитних коштів буде здійснюватися окремими частинами на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами до нього в межах встановленого ліміту - траншами.

У разі порушення названих умов кредитного договору, сторони передбачили право Банку вимагати від позичальника дострокового у повному обсязі виконання боргового зобов'язання та нарахування пені, нарахованої виходячи із подвійної облікової ставки НБУ України на суму простроченого кредиту та несплачених процентів.

В той же день, на забезпечення названого кредитного договору Банк уклав два договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за якого, ті окремо один від одного бралися виступити поручителями і нести солідарно з ОСОБА_4 солідарну відповідальність, у разі невиконання останнім кредитного зобов'язання.

Крім того, 19 червня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язань за тим же кредитним договором, Банк уклав договір застави з ОСОБА_6, за умовами якого той виступив майновим поручителем по кредитному зобов'язанню ОСОБА_4, передавши у заставу два транспортні засоби, а саме автомобілі марки RENAULT 400, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 112 200 гривень 90 копійок, і марки BARTOLETTI, модель 1F 0111, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 86 698 гривень 40 копійок.

В той же день, з тією ж метою, Банк уклав договір іпотеки з ОСОБА_7, за умовами якого та передала в іпотеку належну їй двокімнатну квартиру за № АДРЕСА_1, заставною вартістю 178 012 гривень 50 копійок.

20 червня 2007 року Банк в межах загального ліміту, встановленого кредитного договором, надав позичальнику 60 000 доларів США, оформивши це додатковою угодою № 1, а 06 жовтня 2008 року, теж в межах загального ліміту, за додатковою угодою № 2 - ще 4 500 доларів США. ОСОБА_4 отримав зазначені грошові суми й використав на свій розсуд.

Не дивлячись на повне виконання Банком взятого на себе обов'язку, боржник, повернувши частину кредиту і сплативши частково нараховані проценти, припинив будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобов'язання.

У зв'язку з цим на грудень 2012 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 65 598 доларів США 66 центів, що еквівалентно 524 330 гривням 10 копійкам.

Вимоги повернути заборгованість, спрямовані позичальнику, поручителям, заставодавцю та іпотекодавцю позитивного вирішення не мали.

В силу виписаного, Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 48 427 доларів США 74 центи заборгованості за кредитним договором, 9 463 долари 01 цент заборгованості по процентам за користування кредитом і 7 707 доларів 91 цент - пені.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути заборгованість за кредитом лише з ОСОБА_4 і звернуто стягнення на заставлене майно і майно, передане в іпотеку. У вимогах до поручителів відмовлено у зв'язку з припиненням поруки.

Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» подало на це рішення апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати його в частині вирішення вимог до поручителів і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість з поручителів.

Рішенням колегії суддів судової палати Апеляційного суду Миколаївської області від 20 травня 2013 року апеляційна скарга задоволена частково. Рішення суду І інстанції в частині вирішення вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» заборгованість, станом на 06.12.2012 року, за кредитним договором № 416/07/02-КЕ від 19 червня 2007 року у розмірі 65 598 доларів США 66 центів, що еквівалентно 524 330 гривням 10 копійкам, з яких: 48 427 доларів США 74 центи, що еквівалентно 387 082 гривням 93 копійкам, - неповернутого кредиту; 9 463 долари 01 цент, що еквівалентно 75 637 гривням 84 копійкам - заборгованості по процентам за користування кредитом і 7 707 доларів 91 цент, що еквівалентно 61 609 гривням 33 копійкам - пені. Крім того, стягнуто солідарно з ОСОБА_4.і ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» заборгованість, станом на 06.12.2012 року, за кредитним договором № 416/07/02-КЕ від 19 червня 2007 року у розмірі 65 598 доларів США 66 центів, що еквівалентно 524 330 гривням 10 копійкам, з яких: 48 427 доларів США 74 центи, що еквівалентно 387 082 гривням 93 копійкам, - неповернутого кредиту; 9 463 долари 01 цент, що еквівалентно 75 637 гривням 84 копійкам - заборгованості по процентам за користування кредитом і 7 707 доларів 91 цент, що еквівалентно 61 609 гривням 33 копійкам - пені. Стягнуто із всіх відповідачів на користь публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» по 987 гривень 90 копійок судових витрат в обох судових інстанціях, в іншій частині рішення залишено без змін.

Зазначене рішення набрало законної сили та перейшло в стадію виконання.

Проте, 21 вересня 2017 року ОСОБА_3, в порядку ст. 318 ЦПК України, подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Банк «Форум» в задоволені позовних вимог до нього, оскільки, як на його думку, на час звернення позивача з вимогою до нього порука вже була припинена.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити з наступних підстав.

Дійсно, ст. 318 ЦПК України передбачено, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Розгляд таких апеляційних скарг здійснюється у відповідності з вимогами ст. 295 - 317 ЦПК України , тобто проводиться підготовка справи до розгляду, порушення апеляційного провадження, перевірка виконання вимог ст. 296 (подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення), ст. 298 (надіслання копій апеляційної скарги та доданих до них матеріалів особам, які беруть участь у справі), а сам розгляд такої апеляційної скарги повинен проводитися згідно вимог ст. 304 ЦПК України та ін.

Наслідком розгляду таких справ також є постановлення ухвали або ухвалення відповідного рішення згідно вимог ст. 307 ЦПК України (в межах повноважень апеляційного суду).

При цьому, суд апеляційної інстанції в жодній мірі не зв'язаний раніше ухваленим апеляційним рішенням чи постановленою ухвалою і повинен здійснювати судовий розгляд справи в звичайному порядку, перевіряючи апеляційну скаргу в межах апеляційних доводів, тобто за правилами ст. 303 - 304 ЦПК України.

У разі виникнення ситуації, коли два процесуальних документи, один з яких ухвалено за попередніми апеляційними скаргами, а другий по запізнілій апеляційній скарзі, не будуть співпадати або суперечити один одному, то при наявності підстав перше з них може бути скасовано, з ухваленням апеляційного суду нового рішення. Тобто, апеляційний суд наділений правом скасовувати власні, раніше ухвалені та постановлені рішення та ухвали. Для цього, як зазначається в коментованій статті, повинні бути підстави, зумовлені пізніше поданою апеляційною скаргою по цій же справі. Безпідставне скасування процесуальних документів суду неприпустиме. Коментоване положення ст. 318 ЦПК України є винятком з принципу непорушності рішення і неможливості його зміни судом, який його ухвалив.

Взявши до уваги виписане вище, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у вимозі про стягнення заборгованості з позичальника солідарно з поручителями, районний суд виходив із того, що між сторонами існують договірні правовідносини, умови якого порушили як відповідачі так і банк, який без погодження з поручителями збільшив обсяг їх відповідальності, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 528, 530, 541, 543, 553 - 555, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, 2.1., 3.1.1., 3.2.2., 5.3., 7.1. кредитного договору та пунктів 1.1.- 1.2., 2.1.- 2.3., 3.1. договорів поруки відповідати за борг повинен лише ОСОБА_4, в той час як поручителів слід звільнити від відповідальності оскільки, через названу вище обставину, порука є припиненою.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, проте його висновки щодо припинення договорів поруки, вважає хибним, необґрунтованими й незаконним.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_3 оскаржує рішення суду в частині позовних вимог до нього, та просить відмовити Банку в повному обсязі, оскільки вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з нього, як поручителя, пред'явлені вже після припинення поруки, тобто після спливу шестимісячного строку.

Між тим, з ксерокопій кредитного договору № 416/07/02-КЕ 19 червня 2007 року та додаткових до нього угод (т. 1 а.с. - 18 - 32); договорів поруки від 19 червня 2007 року (т. 1 а.с. - 35, 38); вимог про виконання зобов'язання (т.1 а.с. - 33, 36, 39); розрахунків заборгованості (т. 1 а.с. - 51-53, 97); документу про рух коштів по рахунку (т.1 а.с. - 98-380) вбачається, що Банк за договором кредиту зобов'язувався відкрити і відкрив ОСОБА_4 кредитну лінію на споживчі потреби з лімітом у розмірі 60 000 доларів США 00 центів, під зворотне зобов'язання позичальника повернути таку ж суму грошових коштів до 18 червня 2012 року, а також, вносити щомісячно плату за користування кредитом, виходячи із ставки 14 % річних.

Сторони домовилися, що надання кредитних коштів буде здійснюватися окремими частинами на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами до нього в межах встановленого ліміту - траншами. При цьому, заборони на видачу декількох траншів в межах ліміту кредитної лінії названий договір не містив, як не містили її й додаткові угоди.

У разі порушення названих умов кредитного договору, сторони передбачили право Банку вимагати від позичальника дострокового у повному обсязі виконання боргового зобов'язання та нарахування пені, нарахованої виходячи із подвійної облікової ставки НБУ України на суму простроченого кредиту та несплачених процентів.

В той же день, на забезпечення названого кредитного договору Банк уклав два договори поруки, один з яких із ОСОБА_3 за якого, поручителі окремо один від одного бралися нести з ОСОБА_4 солідарну відповідальність, у разі невиконання останнім кредитного зобов'язання (а.с. - 38).

Не дивлячись на повне виконання Банком взятого на себе обов'язку, боржник, повернувши частину кредиту і сплативши частково нараховані проценти, припинив будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобов'язання.

У зв'язку з цим на грудень 2012 року в нього утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 65 598 доларів США 66 центів, що еквівалентно 524 330 гривням 10 копійкам .

Вимоги повернути заборгованість, спрямовані позичальнику та поручителям, які одночасно містили й попередження про можливість дострокового стягнення заборгованості за порушення умов договору (а.с.33- 34, 36-37; 39-40) не вплинули на поведінку тих і заборгованість так й залишилася несплаченою.

За такого і відповідно до статей 525, 549-552, 553-555, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України, підпунктів 2.1., 3.1.1., 3.2.2., 5.3., 7.1. умов кредитного договору та пунктів 1.1.- 1.2., 2.1.- 2.3., 3.1. договорів поруки, відповідачі-поручителі повинні окремо один від одного, але солідарно з позичальником, відповідати за неналежне виконання останнім кредитних зобов`язань і нести негативні наслідки таких його дій, а саме, сплатити неповернуту частину кредиту, заборговані відсотки за користування ним та пеню, за неналежне виконання зобов'язання.

Оскільки ті у добровільному порядку цього не роблять, то стягнення заборгованих грошових сум слід провести за судовим рішенням.

При цьому, укладення додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 416/07/02-КЕ від 19 червня 2007 року не було перешкодою до цього, оскільки транш видавався відповідно до умов кредитного договору, в рамках ліміту кредитної лінії, за рахунок повернутих позивачем грошових сум. Це у повній мірі відповідає такому виду кредитування, як відкриття позичальнику кредитної лінії, в межах ліміту якої той має право брати гроші в декілька прийомів (траншів), в тому числі і з повернутої суми.

В силу виписаного, вважати, що названа угода збільшує обсяг відповідальності поручителів підстав немає і з поручителів, окремо один від одного, але солідарно з позичальником слід було стягнути заборговані грошові суми.

Оскільки місцевий суд, дійшовши іншої думки і відмовив у вимогах до поручителів, то у цій частині рішення слід було скасувати і, виписавши визначений апеляційною інстанцією характер відповідальності поручителів, стягнути заборговані грошові суми з них, солідарно з ОСОБА_4, що і вчинив суд апеляційної інстанції.

Що ж до твердження представника відповідачів у попередньому засіданні апеляційної інстанції про те, що додатковою угодою № 4 від 06 жовтня 2009 року ввівши комісійну винагороду за зміну графіку погашення, сторони фактично збільшили обсяг відповідальності поручителів, не може братися до уваги, оскільки така винагорода передбачалася як разова і стосувалася лише позичальника, який зобов'язувався сплатити її при зміні графіку погашення.

Про це ж свідчить і відсутність вимоги про сплату комісійних у позові банку.

Відносно твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо припинення його поруки за кредитним зобов'язанням ОСОБА_4, то вони не можуть братися до уваги, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.

Так, згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок

Згідно з п. 4.1 договору поруки від 19 червня 2007 року, укладеного АКБ «Форум» з ОСОБА_3, порука припиняється якщо Кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. (а.с. 38).

Отже, договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення одного року, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту.

Відповідно до розділу 1 кредитного договору, який забезпечувався порукою, кредитні гроші підлягали поверненню до 18 червня 2012 року.

Отже, днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік річного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, буде - 19 червня 2013 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 18 червня 2013 року.

06 листопада 2012 року Банк пред'явив вимогу про сплату боргу до ОСОБА_3, а 29 грудня 2012 року, тобто в межах строку дії договору поруки, даний позов.

У зв'язку з цим, відповідальність ОСОБА_3 як поручителя не припинена і він, наряду з позичальником повинен солідарно відповідати по кредитному зобов'язанню того.

За такого, законних підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 немає, а тому в ній слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Погодитися та залишити без змін рішенням колегії суддів судової палати Апеляційного суду Миколаївської області від 20 травня 2013 року, щодо вирішення вимоги публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_3 про стягнення з нього у солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» заборгованості, станом на 06.12.2012 року, за кредитним договором № 416/07/02-КЕ від 19 червня 2007 року у розмірі 65 598 доларів США 66 центів, що еквівалентно 524 330 гривням 10 копійкам, з яких: 48 427 доларів США 74 центи, що еквівалентно 387 082 гривням 93 копійкам, - неповернутого кредиту; 9 463 долари 01 цент, що еквівалентно 75 637 гривням 84 копійкам - заборгованості по процентам за користування кредитом і 7 707 доларів 91 цент, що еквівалентно 61 609 гривням 33 копійкам - пені, та стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» 987 гривень 90 копійок судових витрат в обох судових інстанціях.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Н.В. Самчишина