Справа № 486/785/17
Провадження № 2/486/541/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Архіповій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що за час перебування з відповідачем у шлюбі ними було придбано майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1; нежитлова будівля, торговий павільйон по АДРЕСА_5; автомобіль «Форд Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 року випуску, колір синій. Вказана квартира була придбана на кошти, подаровані їй її батьками, відповідач та його родина участі у придбані квартири не приймали. Після розрахунку з продавцем, оформленням квартири займалася її свекруха ОСОБА_3, оскільки вона з сім'єю ще проживали в АРК. Через свою юридичну необізнаність, вона вважала, що реєстрація у вказаній квартирі є підтвердженням її права власності. Дізнавшись у 2004 році, що договір КП «ЖЕО» укладений з її свекрухою, вона вимагала від останньої переоформлення квартири на неї. Після консультації нотаріуса, ОСОБА_3 повідомила їй, що оформить спірну квартиру на неї та на відповідача шляхом укладання договору дарування. Таким чином, ОСОБА_3 03.02.2004 р. уклала договір дарування, яким подарувала їй та відповідачу по ? частці даної квартири. Для розвитку бізнесу нею та відповідачем була придбана нерухомість - торговий павільйон по АДРЕСА_5, який відповідно до договору купівлі-продажу від 10.06.2008 р. належить на праві власності ОСОБА_2. Крім того, ними був придбаний автомобіль «Форд Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_1, який також згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_2. З 2010 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Врегулювати з відповідачем питання поділу майна в добровільному порядку не надається можливим. Оскільки квартира АДРЕСА_2 придбана за належній їй кошти, а інше вищевказане майно за кошти подружжя, то просить суд визнати на нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, яка за договором дарування від 03.02.2004 р. належить ОСОБА_2; право власності відповідача на дану частку житла припинити; визнати спільною власністю подружжя нежитлову будівлю - торговий павільйон по АДРЕСА_5 та автомобіль «Форд Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за нею право власності на ? частку вказаного торгівельного павільйону та на ? частку вказаного автомобіля; стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак від останньої надійшла заява, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без їх участі (а. с. № 74).

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову, квартира належить дружині, так як вона її придбала сама в 1999 році, він участі не приймав, не заперечує проти поділу торгівельного павільйону по АДРЕСА_6 та автомобіля «Форд Скорпіо» по ? частці кожному, а також просить суд розглянути справу без його участі (а. с. № 70).

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1996 року.

За час шлюбу сторони придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, нежитлову будівлю, торговий павільйон по АДРЕСА_5 та автомобіль «Форд Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 року випуску, колір синій.

Як стверджує в позовній заяві позивач вищевказана квартира була придбана на кошти, подаровані їй її батьками, відповідач та його родина участі у придбані квартири не приймали. Після розрахунку з продавцем, оформленням квартири займалася її свекруха ОСОБА_3, оскільки вона з сім'єю ще проживали в АРК. Коли вона дізналася, що власником даного житла є ОСОБА_3, то вимагала від останньої переоформлення квартири на неї.

Відповідно копії договору дарування від 03.02.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В., ОСОБА_3 подарувала позивачу та відповідачу по ? частці вищевказаної квартири кожному (а. с. № 10-11).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2825105 від 13.02.2004 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві приватної власності по ? частці квартири АДРЕСА_7

Під час шлюбу сторін між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу від 10.06.2008 р., відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав нежитлову будівлю, торговий павільйон по АДРЕСА_8

Крім того, в період перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль НОМЕР_2, 1991 року випуску, колір синій. про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оформленого на ім'я ОСОБА_2 (а. с. № 24).

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи позиції сторін, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тож, нежитлова будівля, торговий павільйон по АДРЕСА_5 та автомобіль «Форд Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 року випуску, колір синій, є спільною сумісною власністю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними (ч. 1 ст. 70 СК України).

Таким чином, при поділі вищевказаного майна (торгового павільйону та автомобіля), яке є об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розмір їх часток в даному майні є рівними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В позові ОСОБА_1 стверджує, що спірна квартира була придбана за належні їй кошти, що підтвердив і відповідач у вищевказаній заяві, вказавши, що дана квартира належить дружині, оскільки вона її придбала сама у 1999 році, він участі не приймав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_1

Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 48 Закону України «Про власність» та ст. 391 ЦК України власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, розпорядженням і використанням власністю.

Відповідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 1812,42 гривень та в розмірі 320 гривень за звернення з заявою про забезпечення позову (а. с. № 25, 26).

А тому, на підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 57, 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 15, 391 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність», ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою міста Сімферополь, право власності на ? частку трикімнатної квартири АДРЕСА_9 яка належить ОСОБА_2 за договором дарування від 03.02.2004 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В..

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку трикімнатної квартири АДРЕСА_9 яка належить йому відповідно договору дарування від 03.02.2004 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В..

Визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно:

-нежитлову будівлю - торговий павільйон, розташований по АДРЕСА_5, який згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В., належить ОСОБА_2;

-автомобіль НОМЕР_2, 1991 року випуску, колір синій, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою міста Сімферополь, право власності на ? частку нежитлової будівлі - торгового павільйону, розташованого по АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою міста Сімферополь, право власності на ? частку автомобіля НОМЕР_2, 1991 року випуску, колір синій.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 2 132,42 гривень (дві тисячі сто тридцять дві гривні сорок дві копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін