Категорія 27 Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., з участю секретаря судового засідання Куленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору іпотеки припиненим за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2017 року,

встановила:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 30 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 31.3ВН/35/07 Склн, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 25 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 3.01.3ВН/02/П01/11-Склн від 01 листопада 2011 року, згідно з яким позивач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Відповідно до додатку та договору купівлі-продажу прав вимог від 26 червня 2013 року право вимоги по кредитному договору № 31.3ВН/35/07-Склн від 30 травня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, перейшло до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»).

Згідно з довідкою АТ «Дельта Банк» № 05-3331456 від 17 жовтня 2016 року кредитний договір №31.3ВН/35/07-Склн, укладений 30 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредитпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 26 червня 2013 року було відступлене ПАТ «Дельта Банк», припинив свою дію 12 жовтня 2016 року у зв'язку з повним виконанням зобов'язань. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника.

Разом з тим в Державному реєстрі іпотек міститься запис про заборону відчуження вказаного нерухомого майна, внесений відповідно до договору іпотеки № 31.3ВН0/35/101/07-Склн від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1765, квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

25 листопада 2016 року позивач звернувся до АТ «Дельта Банк» із заявою про зняття заборони. Проте, заборона відчуження та запис в Державному реєстрі про іпотеку, внесений відповідно до договору іпотеки не зняті.

ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, якою була внесена в реєстр заборона відчуження на вказану квартиру та зареєстровано обтяження в Державному реєстрі іпотек, із заявою про припинення іпотеки та зняття заборони.

З листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 10 травня 2017 року за № 289/02-17 вбачається, що при наявності повідомлення про припинення дії договору іпотеки приватний нотаріус матиме можливість виконати передбачені законодавством дії по зняттю заборони відчуження квартири № 8, розташованої у м. Вінниці по вул. Некрасова, 42.

На звернення позивача про припинення іпотеки та зняття заборони, накладеної на підставі вищевказаного іпотечного договору, Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради надав лист № П-04-28384/01-04 від 24 квітня 2017 року, згідно з яким відмовився внести відомості до Державного реєстру про припинення іпотеки та зняття заборони на підставі довідки про повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором перед кредитором без повідомлення про припинення іпотечного договору та запропонував для вирішення даного спору звернутися до суду.

Відтак просив припинити дію договору іпотеки № 31.3ВН0/35/101/07-Склн від 30 травня 2007 року укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредитпромбанк», посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1765, право вимоги якого за кредитним договором з 26 червня 2013 року було відступлене ПАТ «Дельта Банк».

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частинами 1, 2 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених сторонами в суді першої інстанції.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що у звязку із виконанням основного зобовязання за кредитним договором, чого не заперечують відповідачі, іпотека припинилась в силу закону, а тому немає підстав для судового захисту прав позивача.

З таким висновком суду погодитись не можна з таких міркувань.

Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 31.3ВН/35/07 Склн, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 25 000,00 доларів США (а. с. 6 8).

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 3.01.3ВН/02/П01/11-Склн від 01 листопада 2011 року, за яким позивач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору (а. с. 9).

30 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 31.3ВН/35/101/07-Склн, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1765, відповідно до якого у забезпечення зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно квартиру АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Вінницькою нотаріальною конторою 20 березня 1997 року за реєстровим № 3-722, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації 02 квітня 1997 року в реєстровій книзі № 245 за реєстровим № 56/20760 (а. с. 10 12). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення чи розірвання цього договору (а. с. 12), що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 27036545 від 05 травня 2010 року, Витягом з Державного реєстру іпотек № 27036695 від 05 травня 2010 року (а. с. 13, 14).

Як видно з копії паспорта ОСОБА_2 з 1979 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а. с. 5).

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» № 05-3331456 від 17 жовтня 2016 року кредитний договір № 31.3ВН/35/07-Склн, укладений 30 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредитпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 26 червня 2013 року було відступлено ПАТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 12 жовтня 2016 року у зв'язку з повним виконанням зобов'язань. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника (а. с. 17).

Постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами 1 та 2 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_5 на два роки з 05 жовтня 2015 року.

Разом з тим, як вбачається з витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек у вказаних реєстрах містяться записи про заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2, яка є предметом застави (а. с.15 16).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, якою була внесена в реєстр заборона відчуження на вказану квартиру та зареєстровано обтяження в Державному реєстрі іпотек, із заявою про припинення іпотеки та зняття заборони.

З листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 10 травня 2017 року за № 289/02-17 вбачається, що при наявності повідомлення про припинення дії договору іпотеки приватний нотаріус матиме можливість виконати передбачені законодавством дії по зняттю заборони відчуження квартири № 8, розташованої у Вінниці по вул. Некрасова, буд. 42. Також нотаріус зазначила, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, а тому здійснити дії щодо проведення припинення обтяження речових прав та припинення інших речових прав на вказаний об'єкт нерухомого майна не можливо (а. с. 18 19).

Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради надав лист № П-04-28384/01-04 від 24 квітня 2017 року про відмову внести відомості до Державного реєстру про припинення іпотеки та зняття заборони на підставі довідки про повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором перед кредитором без повідомлення про припинення іпотечного договору (а. с. 20).

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про визнання дії договору іпотеки припиненою на підставі частини першої статті 593 ЦК України, у звязку з належним виконанням основного зобовязання, позивач посилався на те, що не заперечуючи цього факту відповідачі не підтверджують припинення іпотеки, що унеможливлює реєстрацію припинення обтяження на зазначене вище нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобовязання, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 12 15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобовязання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином, права іпотекодавця підлягають судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення дії договору іпотеки (як зазначено у позовній заяві).

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року (справа № 6-243цс-14).

Пунктом 5 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема на підставі договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Системний аналіз цих норм свідчить про те, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою не може бути здійснена лише на підставі документа, що підтверджує наявність факту виконання зобовязання за основним договором без відповідного договору (про припинення іпотеки), відсутність якого (відмова від його укладення), свідчить про порушення відповідачами права позивача як співвласника обтяженого майна на вільне ним розпорядження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору іпотеки припиненим задовольнити частково.

Визнати такою, що припинена іпотеку відповідно до договору іпотеки № 31.3ВН0/35/101/07-Склн від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1765, квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яке розташоване у м. Києві по вул. Є. Коновальця, 36-Б, , МФО 380236, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в сумі 640 (шістсот сорок) грн та за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн (сімсот чотири) грн, всього 1344 (одну тисячу триста сорок чотири) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом ОСОБА_6