Справа №489/1396/17 20.11.2017 20.11.2017 20.11.2017
Провадження №22-ц/784/2351/17
Справа № 489/1396/17 Головуючий у І інстанції Кирильчук О.І.
Провадження № 22-ц/784/2351/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Категорія - 50
У Х В А Л А
іменем України
20 листопада 2017 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Лисенка П.П.,
суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,
представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, -
у с т а н о в и л а :
20 березня 2017 року ОСОБА_2 предявив до ОСОБА_3 зазначений позов, який обґрунтував наступним.
06 вересня 2002 року сторони взяли шлюб.
У шлюбі, а саме 28 квітня 2003 року, відповідач народила сина ОСОБА_5, батьком якого є він, про що зазначено в свідоцтві про народження серії 1-ФП № 143969.
18 жовтня 2016 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва, шлюб було розірвано.
Відповідач пішла із колишньої сімї і стала проживати окремо, в той час, як син залишився проживати разом з ним і перебуває на повному його утриманні.
Оскільки обовязки батьків з утримання дитини є рівними, а відповідач цього не дотримується просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_3 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині розміру стягнення аліментів, зменшивши його до 1/8 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції в оскарженій частині залишити без змін, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивач є батьком ОСОБА_6, а відповідач його матірю. Дитина проживає окремо від матері разом з батьком і знаходиться на його утриманні. Мати інколи купує йому одяг та інші речі, тобто, утримання надає, але, як на думку суду, в недостатньому розмірі, хоча, відповідно до ст. 180 СК України, за своїм матеріальним становищем та станом здоровя має можливість і повинна надавати його у більшому розмірі.

Виписане, як на думку районного суду, відповідно до положень ст. ст. 180-182 СК України, є достатнім для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу).

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 181, 182, 184 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З наведених положень і слід було виходити при вирішенні даного спору.

Як вбачається з ксерокопій свідоцтва про шлюб (а.с. 3), свідоцтва про народження серія 1-ФП № 143969 (а.с.- 4); рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року (а.с. -5); довідки про доходи ОСОБА_3 (а.с. - 43); копій товарних чеків (а.с. 44-45) - сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з батьком, окремо від матері. Мати не заперечувала проти стягнення аліментів на сина ОСОБА_5, але у розмірі 1/8, оскільки у неї є інші, крім утримання дитини, фінансові зобовязання, зокрема повернення боргу за договором позики, укладеному у простій письмовій формі; сплата оренди квартири, яку вона зараз віднаймає, та сплата комунальних послуг, спожитих нею в квартирі, де мешкає.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу.

За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За такого, у суду були законні підстави для задоволення позову у повному обсязі, що той і вчинив.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і районний суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до посилань особи, яка подала апеляційну скаргу, на додаткові її особисті витрати, то вони не могли вплинути на визначення розміру аліментів, належних з відповідача.

Так, посилання відповідача на боргові зобовязаннях, підставою виникнення яких є договір позики від 01 травня 2014 року (а.с. - 53), кошти з якого, начебто, витрачені на потреби сімї, не можуть братися до уваги, оскільки за наявності категоричних заперечень позивача проти цього, та відсутності інших, належних та допустимих доказів взяття грошей в борг та їх конкретного цільового використання, в той час, як сторони знаходилися на межі розриву подружніх стосунків, не є беззастережним підтвердженням названого боргу.

Стосовно довідок компаній, що надають комунальні послуги, про відсутності боргу з квартирної плати та за спожиті комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 46-50), то вони не є свідченням того, що такий стан речей існує завдяки грошовим внескам відповідача, а лише підтверджує ту обставину, що боргу дійсно немає. Позивач заперечив це, пояснивши, що оплату проводить саме він і зі своїх коштів, але, оскільки власником рахунку є відповідач, на особистий рахунок, відкритий на її імя. Доказів таким запереченням та тому, за чий же кошт існує такий стан речей, відповідач не надала, хоча за ст. 61 ЦПК України, то є її обовязком.

Не може слугувати зменшенню розміру аліментів і надана відповідачем копія договору оренди квартири від 18 жовтня 2015 року, оскільки договір не зареєстрований відповідно до вимог податкового законодавства і підтверджує лише можливе місце проживання відповідача та ту обставину, що вона його підписала, а ніяк не те, що гроші за житло сплачує саме вона, а не інші особи, з якими вона мешкає натепер.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_7