Справа № 583/2245/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом ОСОБА_1

до Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області

про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, в якому просить суд визнати за нею ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що в 2007 році її мати ОСОБА_2 за усною домовленістю з ОСОБА_3 придбала у останнього квартиру АДРЕСА_2 за 1500,00 грн. На підтвердження отримання коштів в розмірі 1500,00 грн. за житлову квартиру ОСОБА_3 написав розписку. Але юридично оформити договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вдалося, оскільки зі слів власника в нього був загублений паспорт, останній обіцяв оформити договір як тільки відновить свій паспорт. Цю квартиру мати придбала для неї (позивачки), щоб вона (позивачка) проживала там разом зі своїм чоловіком. ОСОБА_3 зареєстрував у квартирі її (ОСОБА_1М.) та її чоловіка ОСОБА_4, віддав їй оригінали технічного паспорту та договору дарування на це житло, що є правовстановлюючими документами, на підставі яких він (ОСОБА_3В.) набув це майно у власність. Однак ОСОБА_3 помер, а договір купівлі-продажу вони так і не встигли оформити. Починаючи з 24.05.2007 р. вона (ОСОБА_1М.) разом зі своєю сімєю мешкає в даній квартирі, зареєстрована в даній квартирі, має на руках правовстановлюючи документи на квартиру, сплачує всі комунальні платежі, проводить ремонти в квартирі. Після смерті ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_3 гай Охтирського району Сумської області не була успадкована, відумерлою спадщиною не визнавалась, ніхто з претензіями з приводу того, що вона (позивач) зі своєю сімєю проживають у квартирі не звертався. Вважає, що перелічені факти є доказами того, що вона (ОСОБА_1М.) та її сімя добросовісно проживають та фактично володіють квартирою за адресою АДРЕСА_4 гай Охтирського району Сумської області, тобто володіють квартирою добросовісно, відкрито, безперервно вже більше 10 років, юридичний власник квартири помер, правонаступники ОСОБА_3 на цю квартиру відсутні, тому просить визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Позивачка та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 гай Охтирського району Сумської області за набувальною давністю.

Представник відповідача - Височанської селищної ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира за адресою АДРЕСА_4 гай Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією договору дарування від 02.11.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу ОСОБА_6, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5297703 від 03.11.2004 р., технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2.

Встановлено, що в 2007 році ОСОБА_3 отримав від матері позивачки ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1500,00 грн. за придбання квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_5 гай Охтирського району Сумської області, що підтверджується розпискою ОСОБА_3, складеною 24.05.2007 року.

25.09.2007 р. ОСОБА_1 була прописана у квартирі АДРЕСА_6 гай Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту позивачки ОСОБА_1 серія МВ № 307256, виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області від 13.11.2006 р., довідкою виконкому Височанської сільської ради про реєстрацію місця проживання особи № 24 від 16.05.2017 р.

Встановлено, що 22.11.2008 р. ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 35 від 16.01.2009 р.

З довідки виконкому Височанської сільської ради № 379/02-35 від 11.06.2017 року вбачається, що гр. ОСОБА_3 дійсно проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_7 та вибув з вищевказаної адреси в 2007 році.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Височанської сільської ради № 66 від 16.05.2017 р. ОСОБА_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, має слідуючий склад сімї: чоловік - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не прийняв, що підтверджується довідкою Охтирської районної державної нотаріальної контори № 1156/01-16 від 15.11.2017 р., Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 15.11.2017 року, згідно яких після смерті ОСОБА_3, померлого 22.11.2008 року, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт не посвідчувався.

Встановлено, що з 24.05.2007 р. ОСОБА_1 разом зі чоловіком з дозволу ОСОБА_3 вселилися до квартири АДРЕСА_3 гай Охтирського району Сумської області та стали постійно проживати в ній, сплачувати за комунальні послуги, робити поточні ремонти та проживають в даному домоволодінні безперервно по даний час.

Даний факт підтверджується показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_9, даними в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

За розясненнями п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

З огляду на положення статті та розяснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність добросовісність має враховуватися саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння має місце тоді, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_8 не була успадкована, відумерлою спадщина не визнавалась, відповідно хто є власником спірного домоволодіння та про відсутність у неї підстав набуття права власності позивачка не знала та не могла знати, що свідчить про добросовісність володіння позивачкою спірною квартирою.

Протягом 10 років позивачка ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сімєю у спірній квартирі, оплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт, тобто відкрито та безперервно володіє нею і протягом цього часу жодних претензій щодо володіння будинком ні від кого не надходило.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд виходить із того, що позивачка протягом 10 років володіє майном на підставах, не заборонених законом, що узгоджується з приписами ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; у судовому засіданні знайшли своє підтвердження всі ознаки тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном з боку ОСОБА_1 як своїм власним, тому з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин суд дійшов висновку, що позивачка відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно, а саме: квартиру № 1 АДРЕСА_9, що належала ОСОБА_3, який помер 22.11.2008 року.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, так як позивач не просить відшкодувувати судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі ст. ст. 16, 316, 328, 344 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності за набувальною давністю на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_7, що належала на праві власності ОСОБА_3, який помер 22.11.2008 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Плотникова Н.Б.