Номер провадження: 22-ц/785/6931/17
Номер справи місцевого суду: 504/688/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та одержання інформації про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім'я спадкоємця, за участю третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області,

встановила:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх син ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька, на її користь, що підтверджується відповідною заявою від 09.02.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року, спадкоємцем ОСОБА_4 є його дружина - позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З метою реалізації свого права як спадкоємця, вона звернулась до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

06.03.2015 року їй надано відповідь, з якої вбачається, що для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка на вказану земельну ділянку, необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на неї.

Позивач посилалась на те, що відносно спадкодавця ОСОБА_4 було прийнято рішення органами місцевого самоврядування про надання йому земельної ділянки.

Її чоловіком ОСОБА_4 за життя у сукупності було виконано дії, з метою набуття права власності на земельну ділянку, проте за життя він не встиг завершити приватизацію та отримати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.05.2017 року позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельної ділянки, загальною площею, 0,0597 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення садівництва (землі сільськогосподарського призначення), в АДРЕСА_1, на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області ставить питання про скасування вищевказаного рішення суду та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а тому у відповідності до ст. 1216 ЦК України та ст. 125 ЗК України має право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була розпочата спадкодавцем ОСОБА_4

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комінтернівського райвиконкому №13 від 30.11.1973 року земельна ділянка № НОМЕР_2 була передана в користування ОСОБА_4, на підставі його заяви, як члену садового товариства «Зорі», що підтверджується відповідною випискою з протоколу засідання (а.с.14).

Згідно з архівним витягом від 25.10.2013 року № 922, за рішенням виконкому Красносільської сільської ради народних депутатів від 13 липня 1995 року №45, було вирішено передати у приватну власність земельну ділянку садівникам Кулиндоровського садового товариства «Зорі» за НОМЕР_3 (а.с.15).

Рішенням адміністрації Об'єднання садоводів «Степове» № 436 від 05.11.2013 року було вирішено клопотати перед Державною Адміністрацією Комінтернівського району про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки АДРЕСА_1

Відповідно до довідки від 05.11.2013 року №437, виданої ОСОБА_4, він є членом ОС «Степове» та за ним закріплена земельна ділянка № НОМЕР_2 (а.с.16).

З цих підстав, та враховуючи вищевказане рішення адміністрації Об'єднання садоводів «Степове» № 436 від 05.11.2013 року, доводи заявника апеляційної скарги про те, що посилання суду на рішення виконкому Красносільської сільської ради народних депутатів від 13 липня 1995 року №45, є незаконним, з посиланням на те, що в рішенні відсутні дані ОСОБА_4, є безпідставними і необгрунтованими.

Більш того, Наказом Головного Управління Держземагентства в Одеській області від 06.05.2014 року за № 15-164/14-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,06 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність чи користування в АДРЕСА_1 на території Красносільської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с.17).

Крім того, колегією суддів враховано, що за життя ОСОБА_4 та за його зщверненням, вищевказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1, (а.с.12).

Таким чином, судом встановлено і не заперечується сторонами, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя розпочав приватизацію земельної ділянки, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкодавець ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвомпро смерть, серії НОМЕР_4, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Відповідно до заяви від 09.02.2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №74/2015 до майна померлого ОСОБА_4, його син ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька, на користь матері - ОСОБА_3, яка таким чином стала єдиним спадкоємцем ОСОБА_4

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 липня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №9-271, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідності до ст. 1216 ЦК України та ст. 125 ЗК України позивач має право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була розпочата спадкодавцем ОСОБА_4 і закінчилась на тому, що Наказом Головного Управління Держземагентства в Одеській області від 06.05.2014 року за № 15-164/14-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.17).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на Наказ Головного Управління Держземагентства в Одеській області від 06.01.2015 року №15-30/14-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (а.с.18).

Так, даним Наказом було затверджено проект землеустрою та ОСОБА_4 у власність було передано земельну ділянку загальною площею, 0,0597 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення садівництва (землі сільськогосподарського призначення) в АДРЕСА_1 на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Однак, оскільки вказаний Наказ було видано після смерті ОСОБА_4, він був скасований Наказом Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.06.2015 року № 15-118/214-15-СГ (а.с.32).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, залишеним буз змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 року, вказаний Наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.06.2015 року № 15-118/214-15-СГ залишений без змін.

Таким чином, на даний час Наказ Головного управління Держземагентства в Одеській області від 06.01.2015 року №15-30/14-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасований і є нечинним.

Разом з тим, суд в оскаржуваному рішенні лише послався на вказаний Наказ, без зазначення обов'язковості його дії, а тому дане посилання суду не відіграє ніякого правового значення для вирішення даного спору і не є підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Більш того, факт скасування Наказу Головного Управління Держземагентства в Одеській області від 06.01.2015 року №15-30/14-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», не позбавляє позивача ОСОБА_3, як спадкоємця прав спадкодавця ОСОБА_4, на продовження приватизації земельної ділянки, починаючи з тих дій, які були вчинені спадкодавцем ОСОБА_4 за життя.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач ОСОБА_3 не може успадкувати право власності на земельну ділянку, оскільки остання не належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4, то вони є безпідставними, оскільки позивач ОСОБА_3 не ставила питання перед судом про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, а ставила лише питання про завершення приватизації земельної ділянки, яку не закінчив спадкодавець ОСОБА_4

Також безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги на те, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є неналежним відповідачем у справі, так як із матеріалів справи та із апеляційної скарги вбачається, що відповідно до вимог ст. 15-1, ч.4 ст. 122 ЗК України, п/п 13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру № 308 від 17.11.2016 року Головне управління з 01.01.2013 року розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством, на території Одеській області.

Таким чином, враховуючи, що з 01.01.2013 року повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Одеської області покладені саме на Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, то останнє є належним відповідачем у даній цивільній справі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра