Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1162/17
№ 2/733/654/17
Рішення

Іменем України

"15" листопада 2017 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про виселення в звязку з неможливістю проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вона є власником даного будинку на підставі договору дарування від 15 грудня 2003 року. Із відповідачем вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 1992 року, який за її згодою 05 серпня 2004 року був зареєстрований за вказаною адресою. ОСОБА_2 систематичним порушенням правил співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства в сім»ї щодо неї, а саме застосування погроз та образ, робить неможливим для неї проживання з останнім в одному будинку, так як внаслідок таких його дій вона постійно перебуває у стані психологічної напруги, страху та тривоги. На її пропозиції добровільно виселитися з будинку, останній не реагує, як не реагує і на заходи, які вживалися працівниками поліції.

Позивач у судове засідання не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання також не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Позивач є власником будинку № 67 по вул. Білосток в м. Ічня Чернігівської області (а.с. 5, 6), в якому також зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 12-14, 17).

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України (з подальшими змінами) при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може грунтуватись на припущеннях.

У ході судового розгляду не здобуто доказів того, що відповідач, проживаючи однією сімєю з позивачем по вул. Білосток в м. Ічня Чернігівської області, порушував правила співжиття.

Не містить такої інформації і висновок Ічнянського ВП по заявам ОСОБА_1 № 529/17.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 116, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.М.Овчарик