АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2017 року

у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 травня 2017 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НещадимІ.С. (далі - ВПВР ДДВС МЮУ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вищевказаним поданням.

Державний виконавець, посилаючись на те, що боржник є обізнаним про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, однак не виконує свої боргові зобов'язання за рішенням суду, хоча має таку можливість, просив подання задовольнити та тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2017 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, головний державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ Нещадим І.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що відмовляючи в задоволенні подання судом не взято до уваги та не досліджено долучені до подання докази, якими підтверджено, що з часу ухвалення рішення, а також після відкриття виконавчого провадження, про що достеменно відомо боржнику, останній cвідомо не вчиняв жодних дій. спрямованих на виконання рішення суду, а також не надав жодних пояснень щодо неможливості виконання судового рішення, що свідчить про ухиляння боржника від виконання рішення суду. Більш того, після ухвалення рішення суду та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення боржник неодноразово здійснював поїздки закордон.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі У країни задовольнити.

Державний виконавець Нещадим І.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» - Позднякова В.І. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» - Тавлуй О.М. в судовому засідання просив задовольнити апеляційну скаргу державного виконавця.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Частиною другою статті 377-1 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України 13.05.2017.

В цей же день - 13.05.2017 судом розглянуто подання без участі державного виконавця (а.с. 28а).

При цьому, матеріали справи не містять доказів про повідомлення державного виконавця про час та місце розгляду подання.

Законом передбачено можливість розгляду подання за відсутності державного виконавця, але за умови належного повідомлення державного виконавця про час та місце розгляду справи.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, судова колегія вважає, що судом було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Пунктом 3 етапі 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на повий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НещадимаІвана Сергійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2017 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/26423/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11807/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.