Справа № 307/2529/17
Провадження № 2/307/1463/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа відділ державної реєстрації Тячівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно, шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, де третя особа відділ державної реєстрації Тячівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно, шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житлом. В позовній заяві зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого в с.Тячівка по вул. Селянська (колишня Димитрова), 80, Тячівського району, який вона отримала у спадок згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори 18.08.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1985. Набувши у 2016 році право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: с. Тячівка, вул. Селянська, 80, їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2, не будучи фактичним мешканцем, тривалий період залишається зареєстрованим у цьому будинку, що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою державним реєстратором 11.10.2017 року. Відповідач являється її племінником і на даний час з ними не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, затвердженим старостою села Тячівка ОСОБА_3 від 11.10.2017 року. З 2015 року ОСОБА_2 покинув проживання за місцем реєстрації, змінивши фактичне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Маючи постійне місце проживання відповідач відмовляється особисто надати заяву про зняття з реєстрації в добровільному порядку. Реєстрація у будинку відповідача порушує її майнові та житлові права, право власності, оскільки перешкоджає вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй житловим будинком або відчужувати його, у тому числі в оформленні субсидії, розмір якої залежить від кількості проживаючих у будинку осіб.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №80 по вул. Селянська (колишня Димитрова) в с. Тячівка, Тячівського району, Закарпатської області.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відділу державної реєстрації Тячівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №2-1985, є власником житлового будинку №80 по вул. Селянська (колишня Димитрова) в с. Тячівка, Тячівського району Закарпатської області в цілій частині.

Згідно будинкової книги в будинку №80 в с. Тячівка по вул. Димитрова зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В акті обстеження від 11.10.2017 року, складеного старостою с.Тячівка, зазначено, що за адресою с. Тячівка, вул. Селянська (колишня Димитрова), 80, ОСОБА_2, не проживає з 2015 року.

В довідці державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 11.10.2017 року, зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до рішення Тячівської міської ради від 27.12.2013 року за №2816 вулиця Дімітрова в с. Тячівка, Тячівського району була перейменована на вулицю Селянська.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Так, у відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності і власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Передбачаючи право власника жилого будинку ( квартири) на відчуження цих обєктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника чи членів його сімї до нового власника в частині збереження права користування житлом.

Згідно ст.405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила встановлені статтею 162 ЖК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2015 року не проживає в належному позивачці ОСОБА_1 будинку №80 по вулиці Селянська (колишня Димитрова) в с. Тячівка, Тячівського району.і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даному будинку не наведено, наведені позивачкою докази щодо цього ним не спростовані.

Згідно до ст.60 Цивільного Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачкою доведено факт порушення з боку відповідача ОСОБА_2 її права користування та розпоряджання своїм майном, а саме будинком №80 по вулиці Селянська (колишня Димитрова) в с. Тячівка, Тячівського району, оскільки відповідач значиться зареєстрованим в її будинку, а тому позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 (колишня Димитрова), 80, Тячівського району, Закарпатської області, України, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №80 по вул. Селянська (колишня Димитрова), в с. Тячівка, Тячівського району Закарпатської області, України.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 (колишня Димитрова), 80, Тячівського району, Закарпатської області, України, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №80 по вул. Селянська (колишня Димитрова), в с. Тячівка, Тячівського району Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.І.Бобрушко