Справа № 307/345/17
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 05 вересня 2017 року у справі за позовом Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди лісопорушенням,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 році Державне підприємство «Брустурянське лісомисливське господарство» у звернулося до суду із зазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що 10.01.2017 року працівником державної лісової охорони Грушівського лісництва майстром лісу ОСОБА_2 у кварталі 10 виділу 64 було виявлено незаконну рубку сироростучих дерев, породи «бук», яку зробив громадянин ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1. При оформленні акту про лісопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення гр.ОСОБА_1 відмовився підписати вищевказані документи та письмових пояснень не надав. Сума шкоди, заподіяної лісовому господарству незаконною рубкою лісу, зокрема рубкою сім сироростучих дерев породи «бук» загальною кубомасою 11.32 м.куб, визначено у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 в розмірі 52452 грн. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову, згідно якої на відповідача було накладено штраф у розмірі 170 грн. Добровільно сума заподіяної шкоди відповідачем не сплачена. З врахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму шкоди заподіяної лісовому господарстві в розмірі 52452 грн. та попенну плату в розмірі 1834,57 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2017 позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 3 січня 2017 року вчинив самовільну рубку 7 сироростучих дерев породи «бук» на території Грушівського лісництва, в обх. №4 ,кв.10 , виділ 64, чим заподіяв держлісфонду шкоду на суму 54286.57 гривень, яку в добровільному порядку відшкодувати відмовився.

Дані обставини підтверджені актом про лісопорушення №66 від 4 січня 2017 року, в якому наведено, відповідно до постанови КМ України №665 від 23.07.2008 року, розрахунок розміру лісопорушення і розміру заподіяної шкоди на суму 54286.57 гривень.(а.с.10-17).

Також дані обставини підтверджуються показаннями допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зокрема, свідок ОСОБА_2(майстер лісу) ствердив, що 3 січня 2017 року при обході ввіреного йому обходу він виявив, що шість дерев були вже зрубані, а сьоме дерево ОСОБА_1 якраз рубав бензопилою. Частина дерев вже були у дворі матері ОСОБА_1, який розташований неподалік лісу. Це він виявив по сліду волоку. У дворі також ще були близько шести чоловік, які рубали і кололи дрова. Про це він одразу повідомив старшого майстра лісу ОСОБА_3, який прийшов на місце, де були проведені обміри пнів, їх проклеймовано і складено відповідний акт.

Свідок ОСОБА_3 ствердив, що 3 січня 2017 року його викликав майсер лісу ОСОБА_2 на місце вчинення лісо порушення. На місці лісо порушника вже не було, а деревина знаходилася у дворі його матері, який розташований неподалік. Це було видно по слідах трелювання деревини до двору. На місці були проведені обміри пнів, їх проклеймовано і складено відповідний акт. Самовільно зрубану деревину не секвестровано, так як не було фізичної можливості.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 10 січня 2017 року, винесеною старшим майстром лісу Грушівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної самовільної рубки і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАп та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 гривень

Постановою Тячівського районного суду від 27 лютого 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відмовлено. Дана постанова залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року(а.с.52-59).

Таким чином факт вчинення лісопорушення відповідачем повністю підтверджується вищенаведеними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У спорах про відшкодування шкоди, згідно з вимогами даної статті, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв'язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.

Відповідач, відповідно до вимог вказаної статті та вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не подав доказів і не довів відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди, як і не подав доказів на спростування розміру заподіяної шкоди заявленого позивачем.

З врахуванням наведеного суд першої дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодування завданої шкоди та обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, а тому колегією суддів не можуть бути взяті до уваги.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 05 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: