АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1203/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/922/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, стягуваних із нього на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року.

Позивач зазначив, що на даний час має стосунки з іншою жінкою - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року в них народилася донька ОСОБА_6. Він проживає разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 однією сім'єю, що потребує матеріальних затрат.

Посилаючись на те, що з народженням другої дитини його матеріальний стан змінився, сплата аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку є неможливою, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 до 1/8 частини його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції неправильно зробив висновок про те, що момент виникнення такої обставини, як народження іншої дитини, має вирішальне значення для відмови у задоволенні позову. Тому що в нормах законодавства, які регулюють питання про зменшення розміру аліментів, ніде не вказано, що має враховуватись момент виникнення підстави для зменшення розміру аліментів (народження другої дитини виникло до чи після винесення рішення про стягнення аліментів). Законодавство говорить, що має значення лише наявність обставини, що свідчить про зміну в гіршу сторону матеріального становища платника аліментів. В нашому ж випадку таких підстав взагалі кілька: перебування на утриманні ОСОБА_2 другої дитини і те, що ОСОБА_2 на даний час не працює.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, згідно поданої заяви від 16.08.2017 року вх.. № ЕП-380/17, просять справу розглядати у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що заочне рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідачки, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2007 року, від якого мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у зменшені розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне становище позивача ОСОБА_2 не погіршилося, обставина (факт народження дочки ОСОБА_9) вказана у позовній заяві, як підстава вимоги про зменшення розміру аліментів існувала на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 2016 року Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (повторно), ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Батьками дитини записані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_5.

Отже, дочка ОСОБА_9 народилась у позивача ще у 2010 році, задовго до ухвалення рішення суду від 24 лютого 2016 року. Обов'язок утримувати дочку ОСОБА_9, на час ухвалення рішення суду від 24 лютого 2016 року у позивача вже існував.

Таким чином, суд правильно визнав, що дана обставина не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свої позовні вимоги також тим, що він разом із ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 проживають однією сім'єю в орендованому житловому приміщенні, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 15 вересня 2016 року.

Суд правильно не прийняв до уваги зазначену обставину, так як сама лише наявність договору оренди не підтверджує факту проживання позивача та ОСОБА_5 і ОСОБА_2 однією сім'єю; окрім цього позивачем не доведено, що він не проживав із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 однією сім'єю на час ухвалення рішення від 24 лютого 2016 року, і ці обставини виникли вже після його ухвалення.

Оскільки жодних інших доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану позивач не надав, суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги того, що позивач знаходиться без роботи, що є доказом погіршення його матеріального становища, є не обгрунтовані. Встановлено, що згідно позовної заяви та матеріалів справи ця обставина не була предметом позову та предметом судового розгляду.

Рішення суду є законним, обґрунтованим підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський