Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2089/15-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 6 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 1 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №447, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 17745,27 євро, строком до 30 червня 2015 року, зі сплатою 11% річних.

Додатковою угодою №1 від 1 червня 2009 року до кредитного договору продовжено строк користування кредитними коштами до 30 червня 2022 року.

Позивач зазначає, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а боржник не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 30 січня 2017 утворилась заборгованість у розмірі 846068 грн. 29 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати кредиту в розмірі 16575,74 євро, що за курсом НБУ станом на 30 січня 2017 року складає 448769 грн. 89 коп.; заборгованості зі сплати відсотків в сумі 13437,36 євро, що є еквівалентним 363801 грн. 71 коп.; заборгованості зі сплати штрафу ( пені) в сумі 17450 грн. 58 коп., а також комісії за розрахункове обслуговування в сумі 16046 грн. 10 коп.

З огляду на вищезазначене, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 846068 грн. 29 коп.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 6 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт, зокрема, зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" до свого призначення не володіла інформацією про наявність кредитної заборгованості ОСОБА_2 Таким чином, тільки з моменту проведення інвентаризації активів банку, їй стали відомі відповідні обставини, а отже, строком, з якого необхідно відраховувати позовну давність, слід вважати 20 березня 2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, строк виконання зобовязань за договором настав 23 лютого 2011 року, оскільки банк скористався правом на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, отже з цього часу почався перебіг строку позовної давності. 10 березня 2011 року банк звернувся до відповідача з позовом про звернення стягнення на заставне майно, таким чином строк позовної давності перервався й почав відраховуватись з 11 березня 2011 року. Звернувшись до суду з даним позовом у серпні 2015 року позивач пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 1 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений кредитний договір про надання йому коштів в сумі 17745,27 євро, строком до 30 червня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних.

Умовами даного договору на боржника покладений обовязок щомісячно вносити кошти в рахунок погашення тіла кредиту, а також сплати відсотків.

Вказаний договір також містить положення про те, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та сплати відсотків, останній сплачує кредитору пеню в у розмірі 20 % від суми прострочених зобовязань.

1 червня 2009 року сторони уклали додаткову угоду, відповідно до якої строк користування кредитним коштами збільшився до 30 червня 2022 року.

Наявний в матеріалах справи розрахунок свідчить про те, що ОСОБА_2 не виконував зобовязання, внаслідок чого станом на 30 січня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 846068 грн. 29 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати кредиту в розмірі 16575,74 євро, що за курсом НБУ станом на 30 січня 2017 року складає 448769 грн. 89 коп.; заборгованості зі сплати відсотків в сумі 13437,36 євро, що є еквівалентним 363801 грн. 71 коп.; заборгованості зі сплати штрафу ( пені) в сумі 17450 грн. 58 коп., а також комісії за розрахункове обслуговування в сумі 16046 грн. 10 коп.

14 лютого 2011 року банк направив відповідачеві письмову вимогу достроково погасити заборгованість у повному обсязі протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги. Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що вказана письмова вимога була отримана відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

При вирішенні спору суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів визначені місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання відповідачем окремих зобовязань, а саме внесення щомісячних платежів.

За правилами ч.3 ст.254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

. Відповідно до положень ст. 257 та ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права ( ч.1 ст.261 ЦК України).

Оскільки умовами договору ( графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116 цс-13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з даним позовом 31 серпня 2015 року.

Таким чином, враховуючи трирічний строк позовної давності та надані позивачем розрахунки, а також з огляду на кінцевий термін повернення коштів, на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» слід стягнути заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 594515 грн. 03 коп., з яких 381903 грн. 83 коп., що є еквівалентним 14108,01 євро, становить заборгованість зі сплати кредиту; 195160 грн. 62 коп., що є еквівалентним 7209, 48 євро, становить заборгованість зі сплати відсотків; а також 17450 грн. 58 коп. пені.

Вимоги про стягнення на користь позивача комісії у розмірі 13403 грн. 85 коп. не підлягають до задоволення, оскільки п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які діяли на момент укладення кредитного договору, передбачено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, не узгоджується з вимогами законодавства.

З огляду на вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового, - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209,303,304,307,309,313,314,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 6 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором №447 від 1 липня 2008 року у розмірі 594515 грн. 03 коп. та 2823 грн. 63 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: