Справа № 442/2825/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/5509/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» про скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 липня 2017 рокупозов задоволено частково.

Ухвалено визнати незаконним та скасувати п.3 наказу №142 Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» від 3 квітня 2017року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.

Вирішено питання судових витрат.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу оскаржив ОСОБА_2 В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що для надання правової допомоги він уклав договір з ОСОБА_3, який здійснював представництво його інтересів в суді при розгляді справи. Оплата за правову допомогу в сумі 9 264 грн. проведена згідно квитанції. Надання правової допомоги стверджується актом приймання-передачі. Просить скасувати та змінити оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні компенсації за правову допомогу та стягнути 9 264 грн. за надання такої.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Такі роз'яснення містяться у п.п.47,48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу належить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права (ст.ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 укладено письмовий договір №13/2017 від 7 квітня 2017 року про надання правової допомоги, долучено акт приймання - передачі наданих послуг № 13/2017 від 7 квітня 2017 року, проте підтверджуючих документів про те, що представник є адвокатом чи фахівцем в галузі права не долучено, а також сам представник ствердив те, що не має відповідної освіти і не є спеціалістом, а лише навчається, а тому вимога в частині стягнення витрат по оплаті правових послуг не підлягає до задоволення.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_3 ствердив, що при розгляді справи судом першої інстанції він брав у ній участь як представник позивача. Згідно чинного цивільного процесуального законодавства оплата представнику не проводиться. Відтак, ці витрати не підлягають стягненню із відповідача в користь позивача.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

В решті рішення не оскаржується і не переглядається.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді