Справа №: 398/2843/17
провадження №: 2/398/2395/17
"11" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Коліуш Г.В., за участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором,
Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_3 виконав зобов'язання щодо видачі відповідачу кредиту у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 725 від 18.09.2006 року.
Пунктом 1.3.2 кредитного договору встановлений обовязок позичальника сплачувати комісію за надання та управління кредитом в розмірі 0,35% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом всього строку користування кредитними коштами.
Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначний п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує ОСОБА_3 пеню в розмірі 1% від суми кредиту, визначеного п.1.1 цього договору, за кожний випадок.
Згідно з п.4.2.4 кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплаті нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, зокрема, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п.3.3.3 цього договору.
2003.2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога №1/57, яку відповідач згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримав 24.03.2017 року, щодо врегулювання кредитної заборгованості та виконання боргових зобовязань.
У відповідності до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до абзацу 3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК, ч.3 ст.533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).
Тобто, стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму в валюті.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору в частині повернення суми кредиту в розмірі 7439,63 доларів США та відсотків за користування кредиту в розмірі 2210,55 доларів США, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.
Що стосується стягнення плати за управління кредитом, суд зазначає наступне.
В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, зазначено, що управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі плату щомісячної комісії за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення плати за управління кредитом в розмірі 1046,65 дол. США не підлягають задоволенню, оскільки кредитний договір не містить зазначення послуг, за які встановлена плата за управління кредитом.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення пені в розмірі 291745,56 грн. суд зазначає наступне.
Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Пленуму ВСУ у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, зазначено, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до суми збитків та стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 262 297,69 грн.
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по основному боргу в розмірі 7439 доларів США 63 цента, відсотків за користування кредитом в розмірі 2210 доларів США 55 центів та пені в розмірі 262 297,69 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 7868,94 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 223, 224-226, 228, 294, 296 ЦПК України, - суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Коліуш Г.В.