УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року та за касаційною скаргою державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до суду, в якому просила:

- поновити їй строк на оскарження наказу директора державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт») № 33 від 26 січня 2015 року «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора цього ж підприємства № 46/0 від 26 січня 2015 року «Про переміщення ОСОБА_4.»;

- визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 33 від 26 січня 2015 року «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису першого терміналу посади тальмана, яку вона займала;

- визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 46/0 від 26 січня 2015 року «Про переміщення ОСОБА_4.»;

- визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки директора підприємства № 234/0-3 від 23 квітня 2015 року «Про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_4 по п. 1 ст. 40 КЗпП України»;

- поновити її в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана першого терміналу;

- стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 лютого 2015 року по час ухвалення рішення суду;

- рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі піддати негайному виконанню.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач своїми наказами № 33 та № 46/0 від 26 січня 2015 року фактично здійснив її переведення, а не переміщення, в результаті якого відбулася зміна найменування посади, яку вона займала та на яку вона була прийнята.

Вважає, що відповідач не мав правових підстав, починаючи з 03 лютого 2015 року, у зв'язку з її відмовою виконувати спірні накази, не допускати на роботу та не виплачувати їй заробітну плату.

Крім того, позивачка вказала, що її звільнення відбулося без попередньої згоди незалежної профспілки, членом якої вона є, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 16 листопада 2015 року про виправлення описки, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року за № 46/0 «Про переміщення ОСОБА_4.».

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов'язки директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 23 квітня 2015 року за № 234/0-3 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_4 по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_4 в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана третього терміналу.

Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 лютого 2015 року по 16 листопада 2015 року в розмірі 83 785 грн 60 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Присуджено рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та в частині поновлення на роботі піддати негайному виконанню.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_4, представника профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту та представника ДП «Іллічівський морський торговельний порт» відхилено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу цього ж суду від 16 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог і ухвалити цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1991 року № 9, правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 6-64цс11, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Закон України «Про оплату праці», Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та дійшли обґрунтованого висновку, що переміщення ОСОБА_4 на посаду тальмана третього терміналу відбулося без порушення вимог трудового законодавства, проте її звільнення було проведено за відсутності згоди профспілкового органу, тобто з порушенням трудового законодавства, у зв'язку з чим вона підлягає поновленню на посаді та на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційних скаргах, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг є аналогічними доводам, викладеним в апеляційних скаргах, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович