Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Чирко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що в квітні 2013 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики грошей.

Позивач посилається на те, що він неодноразово давав гроші у борг відповідачу по справі. Між ними було укладено декілька договорів позики у формі договорів та у формі розписок, у відповідності до яких він передавав відповідачу у позику грошові кошти.

Позики було надано для особистих потреб відповідача. Укладення договорів позики підтверджується наступними документами: договір позики від 20.06.2016 року за яким відповідачу було надано в борг гроші у сумі 500 доларів США, дата повернення 01.07.2016 року, гроші за даним договором відповідач не повернув. Договір позики від 20.06.2016 року, за яким відповідачу було надано в борг гроші у сумі 12063,00 грн. дата повернення 01.07.2016 року, гроші за даним договором відповідач не повернув. Однак до теперішнього часу кошти не повернув. Розписка відповідача від 29.06.2014 року за якою надано у борг гроші в сумі 10 000,00 грн. дата повернення 29.09.2014 року, гроші за даним договором відповідач не повернув, розписку було підписано у відповідачем після отримання грошей у присутності свідка ОСОБА_3. Розписка відповідача від 12.02.2016 року, за якою було надано в борг гроші в сумі 5500,00грн., дата повернення 31.05.2016 року. Гроші відповідач не повернув, розписку було підписано відповідачем після отримання грошей у присутності свідка ОСОБА_4. Посилаючись на невиконання позичальником своїх зобов'язань, просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 40878,36 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Вислухавши позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 того ж Кодексу, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.526, ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданого позивачем договора позики від 20.06.2016 р. вбачається, що відповідачем 20.06.2016 року було надано в борг гроші у сумі 500 доларів США, а відповідач зобов»язався повернути позику 01.07.2016 р. на умовах, передбачених договором позики( а.с.10).

З наданого позивачем договора позики від 20.06.2016 р. вбачається, що відповідачем 20.06.2016 року було надано в борг гроші у сумі 12 063,00 грн. а відповідач зобов»язався повернути позику 01.07.2016 р. на умовах, передбачених договором позики( а.с.11).

З наданої позивачем розписки від 29.06.2014 року за якою надано у борг гроші в сумі 10 000,00 грн. дата повернення відповідачем 29.09.2014 року (а.с.12).

З наданої позивачем розписки від 12.02.2016 р. за якою надано в борг гроші в сумі 5500 грн., в розписці не вказано коли саме відповідач повинен повернути суму боргу. Отже суд не бере до уваги вище вказану розписку, поскільки вона є неналежно оформленою. Позивачем не було надано жодного доказу, що підтверджує факт здійснення позики, згідно наданої розписки.

Доказів виконання своїх зобов'язань за договорами позики відповідач суду не надав.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довів свої вимоги, а тому задовольняє позов частково.

Питання судових витрат суд вирішує з урахуванням положень ст.88 ЦПК України.

На підставі зазначеного, керуючись наведеними нормами та ст.ст.3,10,60,88,110,118-120,212,214,215, 223, 293-296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 378 ( тридцять п'ять тисяч триста сімдесят вісім) грн.. 36 коп. заборгованості за договорами позики та 826, 82 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова