Категорія 27 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та індексу інфляції за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 28.08.2017,-

В с т а н о в и л а :

09.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Вінницького міського суду від 28.10.2015 року на його користь з ОСОБА_3 було стягнуто 613 683, 42 грн. заборгованості ,з якої сума заборгованості з позики складала 595 503 грн., яка до теперішнього часу не сплачена , у звязку з чим просив стягнути з відповідачки за період з 28.10.2015 року по 05.08.2016 року 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 13 851,56 грн. та індекс інфляції ( інфляційні втрати) в сумі 45 853,73 грн. ,а також відшкодувати понесені судові витрати.

Заочним рішенням Вінницького міського суду від 13.10.2016 року позов було задоволено. Ухвалою Вінницького міського суду від 06.06.2017 року заочне рішення скасовано ,справу призначено до розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду від 28.08.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму трьох відсотків річних від простроченої суми яка складає 13 851 грн. 56 коп. В задоволенні інших вимог позовної заяви відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 138 грн. 51 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення в частині індексу інфляції та судового збору змінити ,а фактично в частині індексу інфляції скасувати , стягнувши з ОСОБА_3 індекс інфляції (інфляційні втрати)від простроченої суми у розмірі 45 853 гри. 73 коп. , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права. В решті рішення залишити без змін.

Зазначив , що суд не звернув увагу на те , що борг за договором позики від 26.05.2015 року в розмірі 595 503 грн. відповідачка так і не повернула, в звязку з чим він зазнав інфляційних втрат .

Крім того ,вказав ,що рішенням Вінницького міського суду від 28.10.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто кошти в розмірі 613 683, 42 грн., а отже зобов'язання ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 встановлено в національній валюті - гривні. Також вказав, що судом невірно стягнуто на його користь судовий збір в розмірі 138 грн. 51 коп., оскільки ним під час звернення з позовною заявою було сплачено 597 грн. 05 коп., що підтверджується квитанцією №4351 від 05.08.2016 року.

Заперечень проти скарги не надійшло.

В засідання апеляційного суду по справі відповідачка та її представник ОСОБА_4 не зявились, про поважність причини неявки суд не повідомляли , хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.75,167). Оскільки при врученні повістки представнику вважається що сторона повідомлена про розгляд справи, колегія суддів вважає необхідним розглянути справу в їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції встановив , що рішенням Вінницького міського суду від 28 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 26 травня 2015 року задоволено частково ,з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 595 503 грн. боргу за договором позики; 2901,61 грн. 3% річних; 9034,14 грн. інфляційних, а також у відшкодування судового збору 3122,71 грн. (а.с. 8).Вказаним рішенням ,що набрало законної сили , було встановлено ,що відповідно до розписки про отримання коштів від 26 травня 2015 року відповідач ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 30 000 доларів США на строк до 12 червня 2015 року.

Також суд встановив ,що постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 23 жовтня 2015 року було накладено арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 Рішення Вінницького міського суду від 28.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 коштів було звернуто до виконання і 01.07.016 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/20234/15-ц. На даний час рішення суду не виконане.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог про стягнення індексу інфляції, суд виходив з того, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції, оскільки сплата боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях ,а іноземна валюта у розмірі 30 000 дол. США, яка була предметом договору позики індексації не підлягає.

Проте з такими висновками погодитись не можна ,виходячи з наступного.

Суд невірно визначив спірні правовідносини і не врахував те, що позивач за даним позовом звернувся не за стягненням боргу за позикою з нарахуванням інфляції на 30 000 доларів ,а в звязку з понесенням інфляційних втрат від несплати відповідачкою стягнутої за рішенням суду суми у гривнях.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

У ч. 5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

В даному випадку у відповідачки грошове зобовязання у гривнях виникло з рішення суду ,оскільки рішенням суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову суму ,отже, вказане є грошовим зобовязанням і таке зобовязання зводиться до сплати грошей в національній валюті- гривнях .

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що відбувається стягнення інфляції за сумою боргу у доларах США , оскільки грошове зобовязання зі сплати індексу інфляції входить до складу грошового зобовязання і виникло з рішення суду про стягнення коштів в гривнях , яке ОСОБА_3 не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

До такого правового висновку щодо застосування даної норми права дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 р. по у справі № 6-2168цс15,що в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, підстав для відступлення від якої колегія суддів не вбачає.

Отже, у частині вимог положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат , суд застосував невірно ,відтак доводи скарги є обґрунтованими ,а судове рішення у оскаржуваній частині згідно ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про стягнення інфляційних втрат. Враховуючи, що в ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачка обставини періоду та розміру нарахованих інфляційних втрат не заперечувала , арифметично нарахування їх сум не оспорювала, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 45 853 , 73 коп. Також рішення суду підлягає зміні - в частині збільшення відшкодування судових витрат ,оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, визначив розмір судових витрат позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309 ,316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Вінницького міського суду від 28.08.2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення ,яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ,ідентифікаційний № на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за період з 28.10.2015 року по 05.08.2016 року в сумі 45853,73 грн.

В частині стягнення судового збору рішення суду змінити ,замість «138,51 грн.» вказати «801,83 грн.»

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

/підписи/

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя: С.Г. Копаничук