АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1183/17-ц 22-ц/774/1470/К/17
Справа № 212/1183/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1470/К/17 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар - Гладиш К.І.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Коломоєць Ольги Георгіївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 29.11.2016 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 35% з переоглядом 01.11.2017 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 320000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Також зазначив, що позивач при прийому на роботу попереджався під підпис про шкідливі умови праці. Крім того, вирішуючи спір, суд не врахував того факту, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.04.2017 року за період роботи ОСОБА_4 з 18.04.2005 року по 29.05.2015 року на ш. Орджонікідзе ПрАТ «Центральний ГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «Центральний ГЗК» на його користь стягнуто 18000,00 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 04 вересня 1984 року по 15 червня 1991 року працював на посадах підземного машиніста скреперної лебідки, гірника очисного забою, ш. ім. Леніна ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», й 15.06.1991 року був звільнений за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України (а.с. 22-25).

Медичним висновком ЛЕК НДІ промислової медицини від 30 червня 2016 року, протокол № 907, у ОСОБА_4 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозами: 1) радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5-С6 зі стійким больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії.), група «А». Легенева недостатність першого ступеня.(а.с. 7-8).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 жовтня 2016 року встановлено, що причиною отримання професійних захворювань позивача є перевищення на робочому місці гранично допустимих показників: аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (Si02) у пилу від 10% до 70 % - 5,22 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення вантажів - 32 при гранично допустимій до 30, робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30/о понад 30/о зміни: -30 при гранично допустимій до 25/о (а.с. 4-5).

Висновком МСЕК від 29.11.2016 року ОСОБА_4 встановлена втрата професійної працездатності в загальному розмірі 35%, з яких: 25% - по радикулопатії, 10% - по хронічному обструктивному захворюванню легень, починаючи з з 07 листопада 2016 року до 01.12.2017 року (а.с. 6).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, однак погодитися з висновком суду щодо визначеного розміру стягнутої моральної шкоди колегія суддів не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 жовтня 2016 року (а.с. 4-5), причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення на робочому місці гранично допустимих показників. Також актом встановлено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» в період з 04.09.1984 року по 01.11.1987 року та з 01.11.1987 року по 15.06.1991 року, де позивач виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища.

Таким чином, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» за період роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло не тільки з вини ПрАТ «Центральний ГЗК», де також працював позивач, але й з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов'язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

При цьому, посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, будучи попередженим під підпис про наявність таких умов, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки моральна шкода вже виплачена позивачу ПрАТ «Центральний ГЗК», тому що це підприємство відповідає за спричинення моральної шкоди зі своєї вини, й на нього не може бути покладений обов'язок нести відповідальність за шкоду спричинену з вини іншої особи, в даному випадку - ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнутого розміру моральної шкоди, та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалість праці позивача понад 6 років на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, розмір втрати професійної працездатності - 35%, наявність сприятливих прогнозів щодо можливості відновлення попереднього стану здоров'я, адже професійне захворювання позивачеві встановлено не безстроково, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 15000,00 грн. до 2000,00 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам виваженості та справедливості та характеру тих моральних страждань, які отримав позивач у зв'язку з профзахворюванням.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4з 15000,00 гривень до 2000,00 (двох тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: