Справа № 178/1420/17
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 грудня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Берелет В.В.
секретаря Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи сповіщена.
Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме: штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 752,26 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки покладення на відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме порушення договірного зобовязання суперечить вимогам ст.61 Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Системний аналіз ст.610 Цивільного кодексу України свідчить про те, що «порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання».
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Ч.1 ст.1054 ЦК України, передбачено, що «за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти».
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивача це стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПП у справі «Кудла проти Польщі»).
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, те, що відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Задоволення позову згідно ст. 88 ЦПК України покладає на відповідачку обовязок по сплаті судових витрат.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_2