Справа № 530/1718/17
Номер провадження 2/530/954/17
УХВАЛА

13.12.2017 р. м. Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Демянченко С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", ОСОБА_2 про стягнення неустойки та відсотків за неправомірне користування коштами,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", ОСОБА_2 про стягненнянеустойки та відсотків за неправомірне користування коштами.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме) в межах ціни позову 19964301,02 грн, що належить ТОВ Лозівський молочний завод ( ідентифікаційний код юридичної особи 35294028, місцезнаходження: 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вулиця Будька,45 А), до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішення суду.

Суд розглянувши заяву, та додатки до неї, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.135 ЦПК України при розгляді заяви про забезпечення доказів присутність осіб які беруть участь у справі не є обовязковою.

З матеріалів заяви вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю Овруцький молочноконсервний комбінат (надалі Первісний кредитор) та Відповідачем 1 товариством з обмеженою відповідальністю Лозівський молочний завод укладено договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги( надалі-Договір фіндопомоги)

Відповідно до п. 1.1 Договору фіндопомоги Первісний кредитор (Позикодавець) зобовязується надати Відповідачу 1 (Позичальнику) безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а Відповідач 1 зобовязаний повернути, надану Первісним кредитором безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у термін, встановлений умовами цього Договору.

Первісним кредитором на виконання умов Договору фіндопомоги перераховані Відповідачеві 1 грошові кошти, в тому числі в розмірі 17 584 900,00 грн. за наступними платіжними дорученнями: № 5190 від 29.09.2015 на суму 1 521 000,00 грн., № 6466 від 26.11.2015 - 148 000,00 грн., № 266 від 27.11.2015 - 826 000,00 грн., № 267 від 27.11.2015- 10 142 600,00 грн., № 6467 від 27.11.2015 - 1 685 800,00 грн., № 268 від 27.11.2015 - 3 261 500,00 грн.(надалі - Платіжні доручення).

02 лютого 2016 року між Первісним кредитором та Відповідачем 1 укладено додаткову угоду до договору фіндопомоги. Згідно умов даної додаткової угоди Сторонами внесено зміни до договору фіндопомоги, а саме в Договорі фіндопомоги змінено Розділ 4 «Умови про забезпечення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (викладено в новій редакції).

Відповідно до п. 2.4 Договору термін надання та повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги дорівнює терміну дії договору з 29.01.2015 по 31.12.2015.

Строк повернення Відповідачем 1 поворотної фінансової допомоги згідно з Платіжними дорученнями встановлений до 31.12.2015.

Відповідач 1 на виконання умов Договору фіндопомоги частково повернув фінансову допомогу в розмірі 818 600,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 26412 від 03.12.2015 та № 455 від 18.03.2016.

Однак, у встановлений Договором фіндопомоги строк Відповідач 1 свого зобовязання по поверненню фінансової допомоги в повному обсязі не виконав, чим порушив майнові права Первісного кредитора і прострочена заборгованість останнього складає 16 766 300,00 грн.

В свою чергу заборгованість підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків між Первісним кредитором та Боржником.

Між Первісним кредитором, Позивачем та Відповідачем 1 укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі - Договір уступки).

Відповідно до п. 1.1 Договору уступки в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Позивачеві (новому кредиторові), а Позивач набуває право вимоги у визначеній частині в розмірі 16 766 300,00 грн. (шістнадцять мільйонів сімсот шістдесят шість тисяч триста гривень 00 коп.), належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору фіндопомоги, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 1.2 Договору уступки право вимоги засновано на Договорі фіндопомоги, укладеному між Первісним кредитором і Відповідачем 1, та підтверджується Платіжними дорученнями.

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача 1 за Договором фіндопомоги про повернення частини суми поворотної фінансової допомоги в розмірі 16 766 300,00 грн.

В забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобовязань за Договором уступки між Позивачем та Відповідачем 2 01.04.2016 було укладено Договір поруки, за умовами якого Відповідач 2 (поручитель) поручився Позивачем (Кредитором) за своєчасне і повне виконання Відповідачем 1 (Боржником) зобовязань за Договором фіндопомоги.

Позивач неодноразово звертався з вимогами (листи від 02.05.2016, 30.05.2016) до Відповідачів про необхідність виконання фінансових зобовязань, однак жодної відповіді так і не отримав.

Таким чином, Відповідач 1 прострочив виконання зобовязання щодо повернення коштів і зобовязаний додатково сплатити штрафні санкції у вигляді пені, штрафу та відсотків за неправомірне користування коштами.

Таким чином Відповідач 1 прострочив виконання зобовязання щодо повернення коштів і зобовязаний сплатити неустойку та відсотки за неправомірне користування коштами згідно умов укладених договорів в розмірі 19 964 301,02 грн., з них: пеня - 11 736 410,00 грн., штраф - 1 324 537,70 грн., 21,5% відсотка річних - 6 903 353,32 грн.

Зважаючи на те, що між Позивачем та Відповідачами існує спір, Відповідачі тривалий період не виконують свої зобовязання і не реагують на вимоги Позивача, Позивач має усі підстави вважати, що стягнення заборгованості в межах позовних вимог стане згодом проблемним з огляду на протиправну та недобросовісну поведінку Відповідачів, що може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» серед іншого зазначається, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду, тому є підстави для накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме) в межах ціни позову 19964301,02 грн, що належить ТОВ Лозівський молочний завод (ідентифікаційний код юридичної особи 35294028, місцезнаходження: 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вулиця Будька,45 А), оскільки відмова в задоволенні даної заяви про забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України допустити негайне забезпечення позову встановленому для виконання судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,ст.151-153, 209-210, 293 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

До прийняття рішення по суті в цивільній справі № 530/1718/17, провадження № 2/530/954/17, за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", ОСОБА_2 про стягнення неустойки та відсотків за неправомірне користування коштами забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме) в межах ціни позову 19964301,02 грн, що належить ТОВ Лозівський молочний завод ( ідентифікаційний код юридичної особи 35294028, місцезнаходження: 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вулиця Будька,45 А), до вирішенян спору по суті та набрання законної сили рішення суду.

Направити ухвалу для виконання у відповідності до ст. 53 Закону України Про виконавче провадження у відділ державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, що розташований за адресою : м. Гадяч, вул. Драгоманова 19, Гадяцького району Полтавської області.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її отримання, через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Згідно ч.9, 10, ст.153 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя