Справа № 477/2144/17
Провадження № 2/477/1122/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18390 грн. 90 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 06 лютого 2015 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 1300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 30 вересня 2017 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 18390,90грн., позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись із застосованим тарифом в розмірі 3,6 %, що не діяв на час укладення договору та отримання ним кредитних коштів.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 06 лютого 2015 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" (а.с.6).

Відповідно до Договору Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору 1300,00 грн. (а.с. 6).

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,9% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 7).

Згідно із заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 6).

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Визначена сума комісії за відповідними операціями.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.

Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 1300,00 грн. (а.с.5-7).

Також Банком нараховано проценти.

Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку.

До того ж, Банком не підтверджено підстав нарахування процентів у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, оскільки застосовані з квітня 2015 року тарифи знову ж таки не відповідають умовам Договору - Тарифам (а.с. 7).

Також з 31 березня 2015 року відповідач не здійснював операцій з витрат по картрахунку, а тому підстави застосування до суми заборгованості нових тарифів також не обґрунтовано та суперечить порядку застосуванню тарифів згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток.

Так, згідно даного Витягу, процентна ставка 3,6 % дії за витратами, здійсненими з 01.04.20151 року (а.с. 7).

За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період (з 01.04.2015 року) за підвищеними відсотковими ставками.

За вище вказаного, розмір процентів становить - 1214,26 грн.:

-станом на 31.03.2015 року -65,67 коп.

-за період з 01.04.2015 року по 30.09.2017 року: 1300 грн. х 914 дні заборгованості х 2,9% х 12/360 = 1148 грн. 59 коп.

Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 2700,00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.

Окрім того, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов'язань.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості - 125,71 грн. (( 1300,00 грн. боргу з кредиту + 1214,26 грн. процентів) х 5%) та 500 грн. фіксовану частину штрафу.

Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 3139,97 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 1300,00 грн., з процентів - 1214,26 грн., штраф - 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) - 125,71 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 272,00 грн. (3139,97 грн. х 100 /18390,90= 17%, 1600 х 17% = 272,00).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" заборгованість за кредитним договором від06 лютого 2015 року, що виникла станом на 30 вересня 2017 року, в загальній сумі 3139 (три тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 97 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 1300,00 грн., проценти - 1214,26 грн., штраф - 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) - 125,71 грн., а також судові витрати в сумі - 272 (Двісті сімдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова