Справа № 331/261/17
Провадження № 2/331/365/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Качан К.К.

за участю представника позивача- Стеценко А.В.

представника відповідача- Біленко О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ПФ Флайт» про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги № 3 від 16 травня 2006 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.12.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПП «ПФ Флайт» на його користь суму боргу за договором зворотної фінансової допомоги № 3 від 16 травня 2016 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 104 134,51 гривень, судові витрати .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ПП «ПФ Флайт» було укладено договір зворотної фінансової допомоги № 3, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 50 000 гривень, які, з урахуванням внесених змін до договору від 16 березня 2009 року, зобов»язався повернути у строк до 31 грудня 2013 року. Оскільки станом на 26 грудня 2016 року відповідач зобов»язання за договором не виконав, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи , 16.05.2006 року між ОСОБА_1 та ПП «ПФ Флайт» укладений договір зворотної фінансової допомоги № 3 (а.с. 8), за умовами якого ОСОБА_1 , як позикодавець, зобов'язався надати ПП «ПФ Флайт», як позичальнику, грошові кошти в сумі 50000,00 грн., а ПП «ПФ Флайт» зобов'язався повернути зазначені кошти у строки та на умовах, передбачених договором.

П. 5 вищезазначеного договору сторін від 16.05.2006 року передбачено, що позичальник повертатиме зворотну фінансову допомогу протягом трьох років шляхом видачі готівки з каси підприємства.

Строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання цього договору (п.9 вищезазначеного договору сторін від 16.05.2006 року).

Відповідно до договору , він підписаний сторонами в день укладення договору 16.05.2006 року.

Гроші у сумі 50000,00 грн. внесено ОСОБА_1 у касу ПП «ПФ Флайт» 16 травня 2006 року, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9 від 16.05.2006 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні представник відповідача не оспорював факту отримання грошових коштів , а доказів того, що позивальником ПП «ПФ Флайт» була повернута ОСОБА_1 зворотна фінансова допомога у сумі 50000,00 грн. у визначений сторонами у вищезазначеному договорі строк до 16.05.2009 року чи взагалі, у матеріалах справи немає.

Тобто, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності зобов»язання за договором та факт його порушення відповідачем.

Разом із тим, суд вважає що позивачем не надано суду допустимих доказів на підтвердження факту зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за договором «до 31 грудня 2013 року» з «до 16.05.2009 року».

Так відповідно до п. 10 вищезазначеного договору сторін (а.с.8) якщо інше не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

В силу вимог ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

П.10 вищезазначеного договору сторін встановлено, що для внесення змін у цей правочин сторони у своєму вищезазначеному договорі передбачили певний порядок - шляхом оформлення додаткової угоди.

Договір зворотної фінансової допомоги №3 між сторонами був укладений 16.05.2006 року у письмовій формі у вигляді двостороннього договору сторін.

Разом з тим, судом встановлено, що будь-яка домовленість сторін ОСОБА_1 та ПП «ПФ Флайт» про зміну строку повернення суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн., яка оформлена додатковою угодою сторін до вищезазначеного договору, відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року у справі 331/2711/16 ц встановлено, що сам по собі висновок експертів, на які посилається позивач , за змістом якого не спростовується факт належності підпису керівника та печатки ПП «ПФ Флайт» на листі № 1 від 16.03.2009 року на ім'я ОСОБА_1 не може бути належним, допустимим доказом зміни у передбаченому законом чи договором порядку за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_1 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року». Зазначеним рішенням суду також встановлено , що сам по собі лист ПП «ПФ Флайт» № 1 від 16.03.2009 року на ім'я ОСОБА_1 (а.с.10). є неналежним доказом зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року» .

Вказані обставини відповідно до вимог ч.3 т. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Представником відповідача надано суду заяву про застосування строку позовної позовної давності до зазначених вимог .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зазначене, дає суду підстави дійти до висновку, що з огляду на те, що позивач звернувся до суду 28.12.2016 року (згідно поштового відправлення) , а як встановлено в ході розгляду справи, сума зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. повинна була повернута у строк до 16.05.2009 року , в задоволенні позову слід відмовити через сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення суми основного боргу 50000,00 грн. через сплив строку позовної давності , похідні вимоги до відповідача ПП «ПФ «Флайт» про стягнення 3 % річних 4479,51 грн., суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 49 655,00 грн. Задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ПФ Флайт» про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги № 3 від 16 травня 2006 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Є. Жукова

07.11.2017