Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4024/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря Євтушенко М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4А про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САВ №162116 від 06.12.2007 року він є власником квартири АДРЕСА_2 та з 1993 року по теперішній час в ній зареєстрований. В грудні 2003 року на прохання свого сина він дозволив тимчасово проживати в даній квартирі колишній дружині сина ОСОБА_6 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_7, оскільки сам тоді тимчасово мешкав в с. Будище Черкаського району. Між ним, та відповідачками договір найму житла не укладався. Плату (грошові кошти), за проживання в квартирі, відповідачі не сплачують. На даний час він бажає сам проживати в належній йому квартирі, але в добровільному порядку відповідачки відмовляються виселитись з квартири. Він звертався письмово і до матері відповідачок, і до самих відповідачок з вимогою про звільнення житлового приміщення. Однак його прохання відповідачами ігноруються та квартиру вони не звільняють. Проживання в його квартирі на даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 всупереч його волі, перешкоджає йому, як власнику, в повній мірі здійснювати своє право на користування власним житлом. За таких обставин позивач просив суд виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що відповідачки по справі є його онучками і він їм разом з їх матірю в 2003 році дійсно дозволив тимчасово проживати в належній йому квартирі. Однак такий дозвіл не означав і не може означати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 будуть жити в його квартирі стільки скільки захочуть і звільнять квартиру тільки тоді коли самі цього забажають. На даний час йому потрібна вказана квартира у м. Черкаси для власного проживання. Це повязано у тому числі із погіршенням стану здоровя та потребою отримання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, що при проживання в селі є ускладненим. Жити разом з відповідачками він не бажає. Відповідачки є повнолітніми, в них є батьки, а він як дід не зобовязаний забезпечувати їх житлом. Ніяких угод щодо житла з відповідачками, чи їх матірю він не укладав, відповідачі грошей за проживання в його квартирі не сплачують. Його усні прохання та письмові вимоги щодо звільнення квартири відповідачки ігнорують.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Додатково суду пояснила, що позивач у 2003 році на прохання свого сина дозволив тимчасово жити в належній йому квартирі колишній невістці з двома онучками. На даний час позивач бажає проживати в своїй квартирі сам разом із дружиною. Після його звернення з проханням звільнити квартиру, мати відповідачок виїхала з квартири, а відповідачки з надуманих причин відмовляються звільняти квартиру.

Відповідачка ОСОБА_4 не визнала позовні вимоги, посилаючись на те, що між її батьком та позивачем, який є її дідом, була домовленість щодо їхнього з сестрою проживання в цій квартирі. Вона на даний час є студенткою і навчається на денній формі в Черкаському національному університеті. Коштів, щоб винайняти собі інше житло вона не має. В університеті є гуртожитки для проживання студентів, але вона з сестрою бажає жити в квартирі діда, бо була домовленість між батьком та дідом, що їм можна проживати в квартирі до закінчення навчання. Позивач може зайти в квартиру, в цьому йому перешкод йому вони не чинять.

Відповідачка ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги, посилаючись на те, що вони з сестрою проживають в квартирі позивача з його згоди. Вважала, що спільне проживання із позивачем неможливе, оскільки ОСОБА_1 агресивний. Крім того позивач сам в літку 2016 року казав їм з сестрою, що вони можуть жити в його квартирі поки не закінчать навчання. Вона є студенткою денної форми навчання Черкаського національного університету. Вважає, що оскільки їм було дозволено жити до закінчення навчання, то вони з сестрою мають право на проживання в квартирі позивача.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що відповідачки не чинять позивачу перешкод в проживанні в даній квартирі, але позивач хоче проживати в квартирі сам. Відповідачки не мають власного житла, чи коштів для того щоб винайняти собі інше житло.

Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №162116 від 06.12.2007 року (а.с. 2) ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 та один зареєстрований у вказаній квартирі (а.с. 62, 64).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітніми та у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровані.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на час розгляду справи в суді навчаються в Черкаському національному університеті на денній формі навчання (а.с. 56-59).

03.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звільнення житла за адресою АДРЕСА_5 і дана вимога була отримана відповідачами 06.04.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 4).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює у Черкаському міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді та їй відомо, що у 2007 році ОСОБА_1 перешкоджав проживати онучкам у своїй квартирі. З цього приводу був спір у суді. Однак потім мати дітей їй повідомила, що дідусь погодився купити квартиру онучкам і тому спір вичерпано.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що мешкає в будинку №71 по вул. Героїв Дніпра в м. Черкаси по сусідству із квартирою ОСОБА_1. Їй відомо, що на даний час у квартирі проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а ОСОБА_1 мешкає окремо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що відповідачки є її доньками, а ОСОБА_1 батьком її колишнього чоловіка. З 2003 року вона із дітьми жила у квартирі ОСОБА_1 з його згоди. Батько дітей ОСОБА_10 виїхав проживати в Естонію. У 2007 році після судового процесу ОСОБА_1 та його син пообіцяли придбати дітям інше житло, однак так цього і не зробили. Вона на даний час в квартирі ОСОБА_1 по вул. Героїв Дніпра не проживає. В серпні 2016 року ОСОБА_1 при зустрічі сказав, що нікого з квартири виселяти не буде, а потім надіслав листа з вимогою залишити його квартиру. На даний час для неї складно оплачувати гуртожиток університету для проживання дітей.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ч.2 ст. 223 ЦПК України, - після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2009 року у цивільній справі № 2-32/09 за позовом ОСОБА_6, в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права на користування житлом, усунення перешкод в користуванні житлом, зобовязання зареєструвати у житловому приміщенні та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення договору найму житла, усунення перешкод у користуванні житлом, про виселення, - відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позову (а.с. 92-95).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.06.2009 року (а.с. 90-91) рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2009 року у справі № 2-32/09 залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили зокрема встановлено, що у 2003 році ОСОБА_6 разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі згоди ОСОБА_1 вселились в квартиру за адресою АДРЕСА_6 та яка належить останньому на праві власності. Разом з тим ні ОСОБА_6 ні її доньки не є членами сімї ОСОБА_1 та договір щодо порядку користування спірною квартирою між ними не укладався. За таких обставин суди прийшли до висновку, що ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у квартирі за адресою АДРЕСА_6 мають правовий статус тимчасових жильців.

Згідно ст. 818 ЦК України, - тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Відповідно до ст. 98 ЖК УРСР, - тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Зміст права власності полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1, як власник житла має право вимагати виселення відповідачів, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_6 необхідна йому для власного проживання та проживання членів його сімї. Примушування позивача проживати у своїй квартирі спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є протиправним.

Про майбутнє виселення із квартири ОСОБА_1 письмово повідомив відповідачів заздалегідь, - ще у квітні 2017 року.

ОСОБА_1 страждає на захворювання серцево-судинної системи організму: стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз коронарних артерій, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст. високого ризику та потребує нагляду кардіолога. 11.05.2017 року ОСОБА_1 проведено стентування (а.с. 63). А тому заслуговують на увагу доводи позивача про те, що його бажання жити в м. Черкаси де розташований Черкаський обласний кардіологічний центр, викликане, у тому числі необхідністю мати швидкий доступ до невідкладної кваліфікованої медичної допомоги.

Законодавство України не передбачає обовязку діда забезпечувати житлом своїх повнолітніх онуків на час їх навчання.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того суд звертає увагу, що відповідачка ОСОБА_4 мала власне житло та була співвласником квартири за адресою АДРЕСА_7.. Однак ОСОБА_6 діючи від свого імені та від імені своєї доньки ОСОБА_4 14.01.2004 року продала вказану квартиру. При цьому відповідно до рішення Органу опіки та піклування ОСОБА_6 повинна була придбати рівнозначне житло для своєї неповнолітньої доньки. 14.01.2004 року між ОСОБА_11 та її донькою ОСОБА_6, яка діяла як законний представник ОСОБА_4, було укладено договір дарування квартири, за яким ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_4 квартиру за адресою АДРЕСА_8.

Разом з тим 27.10.2017 ОСОБА_11 та ОСОБА_4 діючи на свій розсуд розірвали Договір дарування квартири від 14.01.2004 (а.с. 101). Таким чином ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді свідомо вчинила дії, якими погіршила власне житлове становище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 640 гривень, а отже вказана сума в рівних частках підлягає стягненню на його користь з відповідачів.

На підставі ст. 317, 379, 382, 383, 391, 818 ЦК України, ст. 98, 150 ЖК УРСР, керуючись ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у сумі по 320 (триста двадцять) гривень з кожної.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_12