Справа № 627/861/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на момент розпаювання земель Козіївського КСП перебувала в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Козіївського КСП її прізвище було помилково пропущено, в звязку з чим ОСОБА_1 не отримала земельну частку (пай), однак її прізвище було внесено до «Списку членів Козіївського КСП, що мають право на майновий пай та їхні майнові паї».

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права,оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 було не відомо про наявність у неї права на земельну частку (пай), а про це вона дізналася лише в 2017 році з довідки Козіївської сільської ради та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,47 га умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Козіївське», розташованих на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

В судове засідання позивач не зявилася, однак надала заяву про слухання справи без її участі та про підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав заяву, в якій при розгляді справи покладалася на розсуд суду.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 була членом КСП ім. Леніна, перейменованого в Козіївське КСП, правонаступником якого є ТОВ «Козіївське» та її прізвище було внесено до «Списку членів Козіївського КСП, що мають право на майновий пай та їхні майнові паї» під №1249, про що свідчить довідка Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 03 серпня 2017 року №2-20-415, та до 2014 року працювала в даному господарстві, що підтверджується записами в трудовій книжці БТ - І № 6291461, яка, згідно зі ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

29 жовтня 1997 року за №5 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на час розпаювання земель КСП «Козіївське» являлася членом КСП та з членів КСП не виключалася, про що свідчить відповідь архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 06.11.2017 року №01-37/57, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Козіївське» серії ХР -18-00-000230, про що свідчить відповідь відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.11.2017 №282/115-17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Козіївське», однак до списку осіб, доданого до державного акту, включена не була.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Як вбачається з відповіді відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.11.2017 №282/115-17 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на території Козіївської сільської ради становить 3,47 умовних кадастрових гектар.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст.73, 209, 212-215 ЦПК України, Указом Президента України №720 від 08. 08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,47 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Козіївське», розташованих на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А. Каліберда