Справа № 465/3996/17 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/6397/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
Провадження № 22-ц/783/6272/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представників ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2017 року про забезпечення позову та ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» Франківського району м. Львова про демонтаж самочинно збудованого гаражного боксу,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю.

Забезпечено позов шляхом накладення заборони Львівському міському центру приватизації державного житлового фонду Львівської міської ради на проведення реєстрації права власності гаражного боксу №48 у ряді 18 у гаражному кооперативі №1 «Ластівка» по вул. Кн.Ольги, 74а у м.Львові за ОСОБА_2, мешканцем м.Львова, вул. В.Великого, 43/80.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки районний суд не переконався, що між сторонами дійсно існує спір, не вказав чому і з яких підстав існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, не вказав підстав забезпечення позову, не навів обґрунтування необхідності застосування виду забезпечення позову, а також інші відомості, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду. Вказує, що в обґрунтування ухвали суд послався на єдиний доказ довідку № 361 від 19.05.2017р., відповідно до якої позивачу у книзі обліку закріплення боксів за членами кооперативу у рядах (Дело-17) виділявся гараж №48 у 18 ряді Гаражному кооперативі №1 «Ластівка».

Також зазначає, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до даної довідки позивачу виділявся гараж, тобто виділялося нерухоме майно - будівля гаражу, а позовні вимоги звучать: «Зобовязати ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати гаражний бокс...».

Окрім того вказує, що суд не проаналізував інші матеріали справи, зокрема список членів авто-гаражного кооперативу №1 «Ластівка прийнятих Загальними зборами від 26.02.1991р. згідно якого, позивачу виділялося місце для будівництва гаражу в ряді №19, а не №18, а тому вважає, що матеріали справи свідчать про суперечливість документів, які не підтверджують будь-які права позивача вимагати від відповідача ОСОБА_2 знести збудований ним гараж, а тим більше слугувати підставою для забезпечення позову.

Просить ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю.

Забезпечено позов шляхом накладення заборони Управлянню державної реєстраційної власності на нерухоме майно Львівської міської ради на проведення права власності гаражного боксу № 48 у ряді 18 у гаражному кооперативі №1 «Ластівка» по вул. Кн.Ольги, 74а у м.Львові за ОСОБА_2, мешканцем м.Львова, вул. В.Великого, 43/80.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки районний суд не переконався, що між сторонами дійсно існує спір, не вказав чому і з яких підстав існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, не вказав підстав забезпечення позову, не навів обґрунтування необхідності застосування виду забезпечення позову, а також інші відомості, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду. Вказує, що в обґрунтування ухвали суд послався на єдиний доказ довідку № 361 від 19.05.2017р., відповідно до якої позивачу у книзі обліку закріплення боксів за членами кооперативу у рядах (Дело-17) виділявся гараж №48 у 18 ряді Гаражному кооперативі №1 «Ластівка».

Також зазначає, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до даної довідки позивачу виділявся гараж, тобто виділялося нерухоме майно - будівля гаражу, а позовні вимоги звучать: «Зобовязати ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати гаражний бокс...».

Окрім того вказує, що суд не проаналізував інші матеріали справи, зокрема список членів авто-гаражного кооперативу №1 «Ластівка прийнятих Загальними зборами від 26.02.1991р. згідно якого, позивачу виділялося місце для будівництва гаражу в ряді №19, а не №18, а тому вважає, що матеріали справи свідчать про суперечливість документів, які не підтверджують будь-які права позивача вимагати від відповідача ОСОБА_2 знести збудований ним гараж, а тим більше слугувати підставою для забезпечення позову.

Просить ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

ОСОБА_5 подав суду клопотання, у якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату, у звязку із незадовільним станом здоровя та зайнятістю його адвоката у розгляді кримінальної справи у м Острог. Однак колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не надав суду належних доказів в підтвердження тих обставин, на які він посилається в поданому клопотанні. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 152 ЦПК України не є вичерпний тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи оскаржувані ухвали районний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення.

Однак колегія суддів не погоджується із таким висновком районного суду виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 12 липня 2017 року ОСОБА_5 подав в суд першої інстанції заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти заборону на проведення реєстрації права власності гаражного боксу №48 у ряді 18 у гаражному кооперативі №1 «Ластівка» по вул. Кн. Ольги, 74-а у м. Львові за ОСОБА_2, мешканцем АДРЕСА_1 Львівському міському центру приватизації державного житлового фонду Львівської міської ради. Заборонити керівнику гаражного кооперативу «Ластівка» видавати ОСОБА_2 або особі, яка представляє його інтереси довідку щодо членства в кооперативі для проведення приватизації гаражного боксу. (а.с. 18)

31 липня 2017 року ОСОБА_5 повторно звернувся в Франківський районний суд м. Львова із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти заборону на проведення реєстрації права власності гаражного боксу №48 у ряді 18 у гаражному кооперативі №1 «Ластівка» по вул. Кн. Ольги, 74-а у м. Львові за ОСОБА_2, мешканцем АДРЕСА_1 Управлінню державної реєстрації власності на нерухоме майно Львівської міської ради. (а.с. 31)

Колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувані ухвали районний суд не переконався, що між сторонами дійсно існує спір, а також не вказав чому і з яких підстав існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, не вказав підстав забезпечення позову та не навів обгрунтування необхідності застосування виду забезпечення позову та інші відомості, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

В обгрунтування оскаржуваних ухвал суд першої інстанції послався на єдиний доказ довідку №361 від 19.05.2017р. відповідно до якої позивачу у книзі обліку закріплення боксів за членами кооперативу у рядах (Дело 17) виділявся гараж №48 у 18 ряді Гаражному кооперативі №1 «Ластівка». Однак суд не звернув увагу на те, що відповідно до даної довідки позивачу виділявся гараж, тобто виділялося нерухоме майно будівля гаражу, а позовні вимоги звучать «Зобовязати ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати гаражний бокс….».

Окрім того районний суд не проаналізував інші матеріали справи, зокрема згідно Списку членів автогаражного кооперативу №1 «Ластівка» прийнятих загальними зборами від 26.02.1991р. позивачу виділялося місце для будівництва гаражу в ряді №19 а не №18. (а.с. 12)

Отже, матеріали справи свідчать про суперечливість документів, які підтверджують права позивача вимагати від відповідача ОСОБА_2 знести збудований ним гараж.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив ухвали без врахування даних про особу відповідача, оскільки не врахував, що забезпечення позову шляхом заборони здійснювати державну реєстрацію права власності на майно порушує право відповідача на володіння користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. А відповідно до п. 2 Статуту гаражного кооперативу №1 «Ластівка» в редакції від 14.04.1992р., що був чинний в період будівництва відповідачем свого гаражу, у відповідності до ст.24 Закону України «Про власність», гаражна споруда, збудована на кошти членів кооперативу є його особистою власністю.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно абз.2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року вказано, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засідання (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Однак районний суд розглянув заяву ОСОБА_5, яка подана 12 липня 2017 року лише 15 липня 2017 року, що суперечить вищенаведеним вимогам процесуального закону.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що оскаржувані ухвали Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2017 року та від 31 липня 2017 рокуне відповідають вимогам ст.ст. 151-153 ЦПК України та розясненням, викладеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи, що оскаржувані ухвали постановлені з порушенням встановленого порядку для вирішення питання щодо забезпечення позову, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, оскаржувані ухвали слід скасувати і передати питання щодо розгляду заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, п.2 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2017 року та ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року скасувати і передати питання щодо розгляду заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_6