Справа №574/874/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1537/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Буринської міської ради Сумської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, Сумська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання частково недійсним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись із позовом, ОСОБА_4 просила суд: визнати рішення виконавчого комітету від 27.12.2002 року № 252 «Про видачу державних актів на право приватної власності на землю» частково недійсним та частково скасувати пункт 1 в частині затвердження технічною документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю та площі земельних ділянок, яка уточнена при проведенні робіт по складанню державних актів на право приватної власності на землю, згідно додатку №1 в частині затвердження технічної документації ОСОБА_5 по вул. Жовтнева, 116 в м. Буринь та пункт 2 в частині видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам м. Буринь по вул. Жовтнева, 116 на імя ОСОБА_5, і в зв'язку з викладеним визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 160421 виданий 03.01.2003 року Буринською міською радою; вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинковолодіння за адресою по вул. Жовтнева, 116 у м. Буринь Сумської області. Зазначає, що оскаржувані рішення та акт є недійсними, оскільки зазначені в акті про погодження та закріплення меж земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку ОСОБА_5Ф, якими фактично користується вона та які зазначені в державному акті, не відповідають графічним матеріалам зазначеним в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ №160421 від 03.01.2003 року. З цих же підстав підлягає частковому скасуванню і рішення виконавчого комітету від 27.12.2002 року №252. Крім того, виготовлення технічного звіту по складанню державних актів на право приватної власності, прийняття спірного рішення та видача державного акту відбулося після смерті ОСОБА_5

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27.07.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області від 27.12.2002 року № 252 «Про видачу державних актів на право приватної власності на землю» в частині затвердження технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю та видачі державного акту на право приватної власності на землю мешканці вул. Жовтневої, 116 м. Буринь Сумської області ОСОБА_5 Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 160421, виданий 03.01.2003 року Буринською міською радою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 412, на імя ОСОБА_5, на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневої, 116 м. Буринь Буринського району Сумської області, кадастровий номер 59209101:00:016:0109. Стягнуто з Буринської міської ради Буринського району Сумської області на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з мотивувальною частиною рішенням суду першої інстанції, а також в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить змінити оскаржуване рішення, доповнивши його мотивами викладеними в апеляційній скарзі, а в іншій частині рішення залишити без змін, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що в судовому рішенні не зазначено, що в акті про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку ОСОБА_5 відображено, що межі земельної ділянки проходять кути повороту від «А» до «А», «по огорожі». Зазначає, що огорожа не змінювалась, що підтверджується показаннями сторін у справі, додатками №9,10,11 до висновку судової земельно-технічної експертизи №162 від 21.05.2015 року. Протилежного відповідачем за первісним позовом ОСОБА_6 не спростовано, тому не зрозуміло яким чином графічні межі зображені в її державному акті перетинаються з межами фактичного землекористування.

Також, поза увагою суду залишилась і невідповідність співставлення меж земельних ділянок фактичного користування до меж правовстановлюючих документів зображених в додатку №7 висновку судової земельно-технічної експертизи №162, як по самій вулиці Жовтневій, так і збоку суміжного будинку по вул. Жовтнева, 118. Зазначає, що така невідповідність стала можлива в результаті фальсифікації працівників проектної організації.

Крім того, судом не було вирішено питання відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги на ухвалу Буринського районного суду від 02.08.2016 року.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Він пояснив, що з рішенням позивач згодна, але бажає, щоб викладені у апеляційній скарзі мотиви була внесені до мотивувальній частині рішення, оскільки ці обставини були встановленні при розгляді попереднього позову ОСОБА_3 у справі №574/1237/14-ц.

Представник міської ради з рішенням згодний і просив скаргу відхилити. Останній повідомив, що виконавчому комітету були делеговані повноваження міської ради з приводу вирішення питань із земельних правовідносин.

Треті особи в судове засіданні не зявилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення в частині відхилення доводів ОСОБА_3, викладених у позовній заяві, стосовно яких подано апеляційну скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами, що при виготовлені технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 допущені технічні помилки чи свідоме спотворення фактичних меж земельної ділянки. Крім того, акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки у 2002 році підписаний позивачем без зауважень, але не фіксує місце знаходження межових знаків або вказує на предмети їх відображення.

За приписами ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, які здійснюються в порядку визначеному процесуальним законом; дотримання рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

За змістом частини третьої статті 14, статті 292 ЦПК право на апеляційне оскарження судових рішень мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі.

Як визначено у статтях 10, 11 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи питання, які вирішує суддя-доповідач відповідно до ст. 301 ЦПК України на стадії підготовки до розгляду, перевірка рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» розяснено, що рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

Як вбачається з матеріалів справи позов предявлено до Буринської міської ради, в якому оскаржується рішення іншого органу системи місцевого самоврядування - виконавчого комітету цієї ради, який є юридичною особою і наділений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діє самостійно і несе відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Порушивши питання змінити рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27.07.2017 року шляхом доповнення його мотивувальної частини викладеними в апеляційній скарзі мотивами, які обґрунтовані висновками судових рішень ухвалених в іншій справі, в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що з висновками викладеними у рішенні суду позивач згодна.

Перевіряючи рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що заявник у апеляційній скарзі зазначає про свою незгоду з наведеними у рішенні мотивами на підставі яких було відхиленні її ствердження у позові стосовно встановлення межі у не відповідність з тим, які були узгоджені землевласниками через наявність акту про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки у 2002 році, яку успадкувала позивач, підписаний саме нею без зауважень, який не фіксує місце знаходження межових знаків та не вказує на предмети їх відображення.

Але такі посилання суду ґрунтуються на матеріалах справи, на підставі яких судом ухвалено рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення в цій частині без змін.

Законність та обґрунтованість рішення в іншій частині не було предметом перевірки апеляційного суду через відсутність апеляційного оскарження.

Що стосується питання розподілу судом першої інстанції судових витрат, то слід зазначити наступне.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.08.2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 у даній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06.09.2016 року скаргу було задоволено, а ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 02.08.2016 року скасовано та передано питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

За подання апеляційної скарги на вказану ухвалу місцевого суду ОСОБА_3 було сплачено 275,60 грн. судового збору (а.с. 10).

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_3 була задоволена, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги про оскарження ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягало вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

На підставі ст. 220 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати понесені позивачем через апеляційне оскарження ухвали Буринського районного суду Сумської області від 02.08.2016 року про відмову у відкритті провадження, це питання можливо вирішити шляхом ухвалення місцевим судом додаткового рішення за заявою позивача поданою до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 липня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: