У Х В А Л А

30 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві залі суду № 1 подання державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Білоцерківського районного відділу ДВС про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон для ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 35419301 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1095 від 27.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 17.10.2008 року до досягнення дітьми повноліття, рішення суду не виконується, від виконання зобовязань боржник ухиляється.

В судове засідання державний виконавець не зявився, про час розгляду подання повідомлений належним чином, до суду надано клопотання щодо розгляду подання без участі державного виконавця.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2008 року по справі № 2-1095/2008 з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2008 року до досягнення дітьми повноліття.

27.11.2008 року стягувачу було видано судом виконавчий лист, в якому зазначено місце проживання боржника АДРЕСА_1.

21.11.2012 року державним виконавцем районного відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по даній справі.

Відповідно до ст.3 Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: в т.ч. виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.19 ч.3 ст. 18 цього Закону, державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За положеннями ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як передбачено ст.12 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, свобода пересування може бути обмежена у випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає, що ст.377-1 ЦПК України має застосовуватися на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів /посадових осіб/, оскільки інші кодекси, в т.ч. КАС України, ГПК України не містять відповідних норм щодо процесуального порядку обмеження боржника на виїзд за межі України.

В обгрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ухиляється від виконання боргових зобовязань.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобовязань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії чи бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Так, до подання державним виконавцем додано тільки копію виконавчого листа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копії пропозицій-попереджень боржнику щодо сплати боргу за 2014, 2016 роки.

Жодних відомостей про те, що ці попередження боржником отримано, що боржник не зявлявся на виклики державного виконавця, суду не надано.

Також відсутня будь-яка інформація щодо зареєстрованого місця проживання боржника, щодо місця роботи боржника у вказаний період, відсутня довідка-розрахунок по аліментах, інформація щодо наявності у боржника нерухомого чи рухомого майна.

Тобто, суду не надано доказів того, що боржник ухиляється від виконання відповідних зобовязань у виконавчому провадженні.

А тому суд вважає посилання державного виконавця на те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань у виконавчому провадженні, необґрунтованими і підстав для задоволення подання не вбачає.

Враховуючи все наведене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6