Справа № 495/5262/17
З а о ч н е р і ш е н н я
29 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - судді Боярського О.О.
при секретарі Рацицькій І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському, цивільну справу за позовом Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів,
У судове засідання представник позивача не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Підставою звернення Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості суб'єкта владних повноважень з цим позовом до місцевого суду загальної юрисдикції є позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 22.09.2015 року у справі №811/3781/14, згідно з якої справи щодо вимог про відшкодування шкоди, завданої суб'єктом владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, в інших випадках в порядку цивільного. Тобто Верховний суд дійшов висновку, що зазначений спір є не публічно-правовим, а приватно-правовим та має розглядатися у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Вимоги центру зайнятості обумовлені наявними владними управлінськими функціями на основі законодавства, а саме, на положеннях ст.ст. 1, 4. 22 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 6 ст. 10. абз. 6 ч. 1 ст. 34, абз. 5 ч. 2 ст. 34, ч. З ст. 36. ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 8 Порядку розслідування та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державною податковою адміністрацією від 13.02.2009 № 60/62 (надалі Порядок № 60/62).
Вказані вище норми права наділяють центри зайнятості владними управлінськими функціями щодо контролю за використанням коштів Фонду соціального страхування на випадок безробіття, розслідування обґрунтованості виплат безробітним допомоги по безробіттю, стягнення коштів, які підлягають поверненню безробітними, в судовому порядку відповідно до законодавства.
Так, безробітний ОСОБА_1 перебував на обліку у Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 23.11.2016 року по 30.03.2017 року та отримував допомогу по безробіттю, соціальні послуги відповідно до законодавства.
Відповідно до заяви про надання статусу безробітного від 23.11.2016р. ОСОБА_1 був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів.
За період перебування на обліку у центрі зайнятості з 23.11.2016 по 30.03.2017 ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 980,20 грн. (девятсот вісімдесят грн. двадцать коп.).
Ч. 2 ст. 36 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття чітко визначає, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та Надання соціальних послуг.
Оскільки ОСОБА_1 не повідомив про укладення договору цивільно-правового характеру, що відноситься до категорії зайнятого населення, він не мав права на отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
На підставі вищевикладеного та відповідно до Порядку № 60/62 прийнято рішення про повернення коштів безробітною та відшкодування вартості наданих соціальних послуг (копія наказу від 21.04.2017 № 100 додається). З метою досудового вирішення спору і добровільного повернення коштів, центр зайнятості надіслав відповідачу повідомлення від 21.04.2017 № 504/15/06 з доданим наказом та повідомленням про необхідність повернення коштів у сумі 980,20 грн. протягом 15 календарних днів. Дане повідомлення повернулося у звязку з закінченням терміну зберігання. Кошти на даний час так і не повернуто.
У зв'язку із неповерненням коштів добровільно у встановлений строк, центр зайнятості, відповідно до пункту 8 Порядку №60/62, має право на звернення до суду для примусового стягнення заборгованості.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Згідно із ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог Білгород-Дністровського міськрайонного центра зайнятості, у зв'язку з чим позовна заява Білгород-Дністровського міськрайонного центра зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.1,4 Закону України, «Про зайнятість населення», ст.ст.36, 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя