Провадження №4-с/219/41/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою представника заявника ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів», на дії начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, про визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання здійснити примусове виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 зі скаргою на дії начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, про визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання здійснити примусове виконання рішення суду, в якій просить: скасувати постанову начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 від 12 червня 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги»; визнати неправомірною бездіяльність Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконанню рішення Артемівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року; зобовязати Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснити примусове виконання рішення Артемівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року та сплатити позивачу 4000,00 грн., присуджених за ним.

В обґрунтування скарги представником заявника зазначено, що в провадженні міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Донецькій області з 09 лютого 2017 року знаходиться на виконанні виконавчий лист, яким з відповідача ПАТ «Завод по обробці кольорових металів» стягнено на користь стягувача 4000 грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. До теперішнього часу рішення суду в частині стягнення з боржника зазначеної суми не виконане. Представник заявника звертався зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення до начальника ВДВС. Постановою начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 12 червня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено. Дана постанова була надіслана рекомендованим листом відповідно до штемпелю відправлення 16 червня 2017 року, отримана 23 червня 2017 року, таким чином 10-денний строк на її оскарження витікає 03 липня 2017 року, тобто строк на подання цієї скарги не порушений. З вказаною постановою представник заявника не згодний та вважає, що вона підлягає скасуванню, оскільки начальник Бахмутського міськрайонного відділу ДВС при розгляді скарги не звернула увагу на те, що державним виконавцем не в повній мірі виконано вимоги статей 48-62 Розділу VІІ ПОРЯДОК ЗВЕРНЕННЯ СТЯГНЕННЯ НА МАЙНО БОРЖНИКА ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на підставах та повноваженнях, перевірених судом, скаргу підтримав, просив суд її задовольнити на підставах, зазначених у скарзі. Також підтримав надані суду раніше пояснення, зауваживши, що відповідно до ч. 1 ст. 18 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим ОСОБА_4 заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Проте, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 18 ОСОБА_4 виконавець не розяснив сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження у вказаній справі їхні права та обовязки. В порушення ч. 5 ст. 26 ОСОБА_4 виконавцем не дотримано порядку щодо зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, не попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. В порушення ч. 1 ст. 28 ОСОБА_4 державним виконавцем не було виконано порядок надіслання копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження. Жодних копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження ані стягував, ані його представник не отримували. В порушення ч. 5 ст. 48 ОСОБА_4 державний виконавець не перевірив та не пересвідчився, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно. Державний виконавець жодного разу не виходив за місцем знаходження боржника та не встановлював чи існує таке майно в натурі. В порушення ч. 8 ст. 48 ОСОБА_4 державний виконавець не провів перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, та в подальшому не проводив такі перевірки не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, та не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. В порушення ч. 1 ст. 54 ОСОБА_4 виконавець не звертався за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Також державний виконавець не звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України, оскільки боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Вважає, що постанова про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність державного виконавця, винесена 12 червня 2017 року начальником Бахмутського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, підлягає скасуванню, а бездіяльність Бахмутського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області визнанню неправомірною, при цьому просив зобовязати Бахмутський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області здійснити примусове виконання рішення Артемівського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року щодо стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 4000 гривень, присуджених за ним.

Начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась за невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Будучи присутньою в судовому засіданні 24 липня 2017 року представник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області старший державний виконавець Скапенко А.Г., яка діє за довіреністю, заперечувала проти задоволення скарги, оскільки вважала її необґрунтованою, а доводи, викладені у ній та письмових поясненнях представника заявника, взагалі не відповідають дійсності. Також зазначила, що 17 березня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53593357 на підставі виконавчого листа № 219/11344/16-ц, 2/219/459/2017, виданого 03 березня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з АТ «ЗОКМ» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 4000 гривень, про що головним державним виконавцем Самбуловою І.Є. винесено постанову. Враховуючи, що в Бахмутському МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває на виконанні декілька виконавчих проваджень, у яких боржником виступає ПАТ «ЗОКМ», в той же день державним виконавцем було винесено постанову про приєднання вказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 53729048. Постановою від 23 березня 2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 53593357 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника у різних установах банку. При цьому раніше в інших виконавчих провадженнях щодо цього ж боржника та у зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем неодноразово виносились постанови про накладення арешту на його грошові кошти, що містяться на банківських рахунках, при цьому банківськими установами були надані відповіді, що кошти на рахунках відсутні. Державним сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якої ПАТ «ЗОКМ» належить нерухоме майно, але на нього накладено обтяження. Також державним виконавцем було зясовано наявність у підприємства-боржника рухомого майна, зокрема транспортних засобів, після чого було накладено арешт на них. Керівник підприємства-боржника завжди зявляється на виклики державного виконавця, ним було надано Декларацію про доходи та майно боржника юридичної особи. При цьому, ОСОБА_5 пояснила, що державний виконавець жодного разу не виходив за адресою боржника з метою зясування наявності іншого нерухомого майна та не зясовував наявність дебіторської заборгованості.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Завод по обробці кольорових металів» до судового засідання не зявився за невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає можливим продовжити розгляд скарги за відсутності незявившихся осіб.

Суд, заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду та вирішення по суті, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому ОСОБА_4 органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим ОСОБА_4, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_4, а також рішеннями, які відповідно до цього ОСОБА_4 підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У розясненнях, які містяться у пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Судом встановлено, що 03 березня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 219/11344/16-ц; 2/219/459/2017 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Завод по обробці кольорових металів» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 4000 гривень (а.с. 164).

Вказаний виконавчий лист з заявою про примусове виконання рішення суду від 09 лютого 2017 року направлено до Бахмутського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області для примусового виконання.

17 березня 2017 року головним державним виконавцем Бахмутського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53593357 з виконання виконавчого листа № 219/11344/16-ц, 2/219/459/2017, виданий 03 березня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ПАТ «ЗОКМ» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 4000 гривень. Вказаною постановою також зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також у вказаній постанові зазначено, що її копія направляється сторонам виконавчого провадження (а.с. 165).

Постановою головного державного виконавця Бахмутського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 від 17 березня 2017 року виконавче провадження № 53593357 з примусового виконання виконавчого листа № 219/11344/16-ц, 2/219/459/2017, виданого 03 березня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ПАТ «ЗОКМ» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 4000 гривень, приєднано до зведеного виконавчого провадження № 53729048, яке веде Бахмутський мійськрайонний ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (а.с. 168).

Статтею 2 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно частини 8 статті 48 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому частиною 3 ст. 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим ОСОБА_4.

Строки оскарження встановлені частиною 5 статті 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», а саме: рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

12 червня 2017 року постановою начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 у задоволені скарги представника стягувача за довіреністю ОСОБА_1 відмовлено.

Судом встановлено, що представник стягувача ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження бездіяльності державного виконавця шляхом звернення зі скаргою на імя начальника Бахмутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, за результатами розгляду якої у її задоволенні відмовлено постановою від 12 червня 2017 року.

Вказану постанову представник заявника отримав 23 червня 2017, а зі скаргою до суду звернувся 30 червня 2017 року, тобто впродовж 10 робочих днів з дня отримання копії постанови, таким чином строк звернення до суду зі скаргою на постанову начальника Бахмутського МР ВДВС ГТУЮ в Донецькій області представником заявника не пропущено.

Крім того, роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що дані у пункті 5 постанови від 07 лютого2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вказують, що враховуючи положення статті 383 ЦПК України, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 ОСОБА_4 України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього ОСОБА_4 державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з самої скарги та усього вищевикладеного, представник стягувача ОСОБА_1 був обізнаний ще заздалегідь до 12 червня 2017 року про дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу ДВС, з якими не погодився, оскарживши їх в позасудовому порядку, - про що свідчить його скарга на бездіяльність державного виконавця до начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Тому подання ним скарги до суду, в частині визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області по виконанню рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та зобовязання Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області, здійснити примусове виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та сплатити позивачу 4000 грн. присуджених за ним, - 30 червня 2017 року, тобто з пропуском встановленого процесуального строку - через 28 дні з дня набуття права на оскарження, та відсутність заяви (клопотання) про його поновлення вказують про те, що представник стягувача обрав свій спосіб оскарження дій (бездіяльність) державного виконавця Відділу ДВС шляхом подання скарги безпосередньо до начальника, і не забажав у цей же строк подати таку ж скаргу до суду та не просив суд поновити йому строк на оскарження вищевказаних дій. Окрім того, протягом усього розгляду справи представник скаржника не забажав уточнити свої вимоги у відповідності до вимог положень статті 383 ЦПК України, де зазначено, що суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 ОСОБА_4 України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього ОСОБА_4 державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом, та наполягав на тому, що він просить суд визнати неправомірною бездіяльність саме Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області по виконанню рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та зобовязати Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області, здійснити примусове виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та сплатити позивачу 4000 грн. присуджених за ним, а тому з урахуванням вимог положень статті 383 ЦПК України суд вважає, що в цій частині скарги слід відмовити не розглядаючи їх по суті, оскільки представник скаржника не конкретизував суб'єкта оскарження, чи то державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, що позбавляє суд вирішити ці вимоги по суті, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд зобовязаний розглядати цивільні справи в межах заявлених вимог.

Згідно зі ст. 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2017 року постановою начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 у задоволені скарги представника стягувача за довіреністю ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи вищезазначену постанову, начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 виходила із того, що державний виконавець виконав усі дії, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а саме 17 березня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53593357 на підставі виконавчого листа № 219/11344/16-ц, 2/219/459/2017, виданого 03 березня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з АТ «ЗОКМ» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 4000 гривень, про що головним державним виконавцем Самбуловою І.Є. винесено постанову. Також із того, що в Бахмутському МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває на виконанні декілька виконавчих проваджень, у яких боржником виступає ПАТ «ЗОКМ», в той же день державним виконавцем було винесено постанову про приєднання вказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 53729048. Постановою від 23 березня 2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 53593357 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника у різних установах банку. При цьому раніше в інших виконавчих провадженнях щодо цього ж боржника та у зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем неодноразово виносились постанови про накладення арешту на його грошові кошти, що містяться на банківських рахунках, при цьому банківськими установами були надані відповіді, що кошти на рахунках відсутні. Державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якої ПАТ «ЗОКМ» належить нерухоме майно, але на нього накладено обтяження. Також державним виконавцем було зясовано наявність у підприємства-боржника рухомого майна, зокрема транспортних засобів, після чого було накладено арешт на них. Також державний виконавець повторно направив запити до реєстраційно-облікових установ. Згідно довідки ДПС України про номери рахунків відкритих у банках, нові розрахункові рахунки не відкривались.

Що стосується виконання державним виконавцем вимог статей 48-62 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на майно боржника так це, відповідно до вимог частини 2 статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження», є правом державного виконавця, а не обовязком.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, які описані вище, керуючись положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень, суд дістається висновку, що постанова начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 від 12 червня 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги» повністю відповідає вимогам Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року та ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 винесла постанову про відмову у задоволені скарги в порядку та строки, встановлені ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, суд вважає, що постанова начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 від 12 червня 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги» була прийнята відповідно до закону, в межах її повноважень, вона не порушує права чи свободи заявника, а тому вона є законною, правомірною та такою, що відповідає вимогам ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», тобто у суду відсутні усі підстави для її скасування, оскільки начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 при винесенні постанову врахувала усі матеріали зведеного виконавчого провадження та усі проведенні по ньому виконавчі дії державним виконавцем, досліджені усі доводи представника заявника ОСОБА_1, що стосується того факту, що державний виконавець жодного разу не виходив за місцем знаходження адреси боржника та не встановив чи існує майно в натурі, що відповідно до вимог частини 2 статті 52 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» є правом державного виконавця, а не обовязком, і тому з цих підстав начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 не повинна була задовольняти скаргу представника заявника ОСОБА_1.

З приводу порушення державним виконавцем ч. 1 ст. 54 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», а саме не звернення за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів, то відповідно до вимог статті 54 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконавець має право, а не зобовязаний звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів, а органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію, тобто ця діє проводиться на розсуд самого державного виконавця, як він вважає необхідна ця діє, або вона є непотрібною.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів зведеного виконавчого провадження № 53729048, в тому числі і матеріалів виконавчого провадження № 53593357, дійсно державний виконавець не зробив жодних запитів до органів доходів і зборів з метою зясування інформації про наявність дебіторської заборгованості боржника, проте слід ще раз акцентувати увагу на те, що він має право це зробити, а не повинен обовязково це робити, тобто це не є грубим порушенням ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» державним виконавцем при виконанні вищевказаного зведеного виконавчого провадження, і тому з цих підстав начальник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 не повинна була задовольняти скаргу представника заявника ОСОБА_1, а тому скарга представника заявника ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів», на дії начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, про визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання здійснити примусове виконання рішення суду, задоволенню не підлягає. Оскільки згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, та згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також при постановці даної ухвали суд не приймає до уваги та за основу доводи представника заявника ОСОБА_1 з приводу того, що бездіяльність начальника ВДВС ОСОБА_3 призвела до тривалого не виконання судового рішення, що призводить до порушення прав скаржника, як стягувача у виконавчому провадженні, оскільки вони спростовуються вищевикладеними письмовими доказами та висновками суду з цього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги не підтверджені доказами.

За таких обставин, суд наголошує ще раз на тому, що постанова начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 від 12 червня 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги» відповідає вимогам ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», а тому у суду відсутні підстави для задоволення скарги представника заявника ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів», на дії начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, про визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання здійснити примусове виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Так, частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до частини 3 вказаної статті, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Оскільки наведений у пункті 1 частини 2 статті 4 ОСОБА_4 України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним, справляння судового збору за подання зазначеної скарги не передбачено.

В свою чергу, документального підтвердження витрат, пов'язаних з розглядом скарги, а також розрахунку таких витрат суду сторонами не надано, що дає підставу вважати про відсутність відповідних вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 15, 30, 48-62, 74 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», ст. 4 ОСОБА_4 України «Про судовий збір», пунктами 5, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 1, 10, 11, 14, 59, 60, 79, 95, 209, 210, 212, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів», на дії начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, про визнання неправомірною бездіяльності Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобовязання здійснити примусове виконання рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

16.08.2017

Суддя О.С. Конопленко