Справа № 653/375/17
Провадження № 2/653/457/17
РІШЕННЯ

іменем України

"03" листопада 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,

секретарі - Копєйко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, зацікавлена особа: Генічеська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 у якому посилаючись на незаконність виданого свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане Генічеською державною нотаріальною конторою 17 січня 2009 року, щодо успадкування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 09 червня 1990 року зареєструвала шлюбу з ОСОБА_4 та перебували в зареєстрованому шлюбу по день смерті останнього 03.09.2001 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до якої ввійшов належний померлому житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Однак як вказує позивач, у своїй заяві про прийняття спадщини, про те, що будинок ввійшов до складу спадщини, вона не зазначала, та вважає його включення нотаріусом до спадкового майна таким, що порушує її права. Вона ж будучи спадкоємцем, який на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним, фактично прийняла спадщину в тому числі й вказаний житловий будинок. З огляду на викладене поділ будинку між трьома спадкоємцями вважає незаконним. Також зазначає, що свідоцтво про право на спадщину було видано через вісім років після смерті спадкодавця, та без її на те згоди, що суперечить вимогам законодавства. З урахуванням викладеного просила суд позов задовольнити. В подальшому подала заяву у якій вказувала, що будинок було розділено нотаріусом без її відома через вісім років після смерті чоловіка. Та до цього часу їй нічого відомо не було.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Додатково також зазначив, що після смерті ОСОБА_4 нотаріусом невірно було визначено долі за якими здійснено поділ житлового будинку. Вказує, що відповідачі по справі не мали права на отримання частки у спадковому майні, оскільки вказаний будинок не був зазначений у заяві про прийняття спадщини, поданій позивачем. Також вказував, що нотаріусом при поділі будинку невірно визначено долі, на які спадкоємці отримали право власності. Так на думку представника позивач має право на ? частину майна що залишилося після смерті ОСОБА_4, про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом, однак фактично їй видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину будинку, що су перить визначеній вище частці. В подальшому також зазначив, що поділ будинку нотаріусом було здійснено без відома позивача та зі спливом значного строку після смерті спадкодавця, що свідчить про порушення законодавства. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання при вирішенні даної справи покладалася на розсуд суду та вказувала, що при розгляді даного питання також слід зважати на думку ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано у відповідності до законодавства України на відповідних правових підставах. Позов заявлено після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після спливу восьми років. Просила суд в позові відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник третьої особи - Генічеської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої ввійшов належний померлому на підставі договору купівлі продажу від 01.09.1990 року, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2008 року вбачається, що ОСОБА_3, будучи дочкою померлого та відповідно спадкоємцем за законом першої черги отримала у спадок частину житлового будинку, що належав спадкодавцеві. При цьому інші 2/3 частки будинку залишилися відкритими за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи дружиною померлого та відповідно спадкоємцем за законом першої черги отримала у спадок ? частки майна ОСОБА_4, яке складається з 2/3 частин житлового будинку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інша ? частка спадкового майна залишилася відкритою за ОСОБА_2

Відповідно до підпункту 4.14 п. 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку, при видачі Свідоцтва на право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, що підтверджують вказані факти.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на викладене, посилання позивача та її представника, щодо протизаконного включення нотаріусом до складу спадщини житлового будинку повністю спростовується вказаною нормою.

В силу ст.. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відомостей щодо усунення будь-кого зі спадкоємців від права на спадкування суду не надано. Також судом не встановлено що між сторонами наявний договір або досягнуто угоди про зміну розміру часток у спадщині.

З вказаного слідує, що доводи позивача та її представника щодо помилкового визначення долей нотаріусом також не відповідають дійсним обставинам справи та позовні вимоги в цій частині також є необґрунтованими.

Так з наданих матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із відповідною заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З урахуванням того що вказані особи є спадкоємцями першої черги за законом, спадщина між ними підлягає поділу у рівних частках.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.05.2008 року підтверджено, що ОСОБА_3 скористалася своїм правом, щодо прийняття своєї частки у спадщині та оформила спадщину отримавши відповідне свідоцтво на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому інші 2/3 частки будинку залишилися відкритими за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.01.2009 року підтверджено, що ОСОБА_1 будучи спадкоємцем за законом першої черги, отримала у спадок ? частки майна ОСОБА_4, що залишалася відкритою після прийняття своєї частки у спадщину ОСОБА_3, зокрема й 2/3 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. При цьому інша частина - ? майна від 2/3 частин залишилася відкритою за ОСОБА_2

Тобто звертаючись з відповідним позовом до суду, позивач вважала, що її право є порушеним внаслідок невірного визначення долей між спадкоємцями. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, повністю спростовують доводи позивача, покладені в основу позову, щодо незаконності виданого свідоцтва про право на спадщину, оскільки судом не виявлено помилки при визначенні долей спадкоємців.

Крім того, суд також вважає сумнівним доводи позивача, щодо того, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано без її відома, та їй про дані обставини нічого не було відомо, оскільки як вбачаться з матеріалів справи, зокрема дублікату договору купівлі продажу, саме позивач ОСОБА_1 зверталася за отриманням дублікату цього 2008 року з метою оформлення спадщини, зокрема й на вказаний будинок. Вказані обставини свідчать про те, що саме позивачем вживалися активні дії, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.. 15 ЦПК України, захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право. Оскільки позивачем не було заявлено про наявність інших підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог та в межах доводів позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені всупереч вимог ст.. 15 ЦПК України, є безпредметними та безпідставними у зв'язку з чим не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд з'ясувавши всі обставині справи, вислухавши учасників які приймають участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки у позові відсутні підстави визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, а відповідно до ст.. 203 ЦК України, суд повинен перевірити, чи відповідає правочин вимогам закону і чи містить він загальні вимоги, які є необхідними для чинності правочину. Дані вимоги суд не міг перевірити оскільки позивачем не наведено за яких підстав свідоцтво про право на спадщину за законом є недійсним.

Свідоцтво про право на спадщину, яке оскаржується, видано відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 216, 1261, 1301 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою 17 січня 2009 року ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 недійсним - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя : Н.Б. Венглєвська