_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2450/16-ц
Провадження № 2/520/5489/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

Встановив:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами ухвали рішення, яким визнати недійсним договір про надання правової допомоги, укладений 11.10.2013 року між нею і ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність договору вимогам ст..ст.203,215, ст..26,27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». В подальшому позивачка неодноразово змінювала свої вимоги. У відповідності до положень ст..11-1 ЦПК України справу судді Калашніковій О.І. для розгляду передано 27.12.2016 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала такі вимоги: визнати договір про надання правової допомоги від 11.10.2013 року недійсним; застосувати наслідки недійсного договору - зобов'язати відповідача повернути позивачу всі грошові кошти отримані на виконання умов оспорюваного договору; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 769643,75 грн. і на відшкодування моральної шкоди - 75000 грн.

Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи сповіщений, з позовом і заявами про уточнення (збільшення) позову ознайомлений, надавав заперечення на позов, надавав заяву про вирішення спору за його відсутності.

Суд вислухав позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

11 жовтня 2013 року ОСОБА_2.(представник) і ОСОБА_1 (Замовник) уклали договір про надання правової допомоги. За умовами договору ОСОБА_2 зобов'язався здійснювати представницькі функції, захищати права, свободи та законні інтереси Замовника у справі №2-1821/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та розподіл майна, яке буде слухатися апеляційним судом Одеської області (п.1 договору). Замовник зобов'язалась сплатити Представнику винагороду: за представництво у суді апеляційної інстанції - 1000 грн., за представництво в суді касаційної інстанції 1000 грн, та відшкодувати Представнику транспортні витрати в розмірі 150 грн за засідання та всі інші витрати, пов'язані з розглядом справи (п.3 договору). Крім того, сторони домовились, що у разі прийняття будь-яким судом рішення, яке скасовує або змінює рішення Біляївського райсуду Одеської області від 21 червня 2013 року по справі №2-1821/11 Замовник сплачує Представнику винагороду у розмірі 10% від суми на яку зменшена сума, стягнути з ОСОБА_1 судовим рішенням від 21.06.2013 року (п.4 договору).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області, ухваленим 19.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення винагороди і ухвалою апеляційного суду Одеської області від16.07.2015 року про залишення рішення райсуду без змін встановлено, що на виконання умов договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 надав правові послуги у повному обсязі і належної якості; що зазначений договір укладався сторонами за вільною згодою та вільним волевиявленням.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором про надання правової допомоги щодо виплати адвокату гонорару не виконує (як не виконує і рішення суду від 19.05.2015 року про стягнення з неї грошових коштів на виконання умов договору про надання правової допомоги).

ОСОБА_1 в лютому 2016 року до суду з цим позовом доводить, що договір про надання правової допомоги від 11.10.2013 року не відповідає вимогам ст..26,27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Дослідивши надані позивачкою письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI (Закон №5076) визначено основні терміни, зокрема:

- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ст. 4 Закону №5076 адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Згідно із п. 3 ст. 19 Закону №5076 видами адвокатської діяльності є захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 21 Закону №5076 під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний:

- дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики;

- на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги;

- невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів;

- підвищувати свій професійний рівень;

- виконувати рішення органів адвокатського самоврядування;

- виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно із ст. 26 Закону №5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

- договір про надання правової допомоги;

- довіреність;

- ордер;

- доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Дослідивши оспорюваний договір суд вважає, що договір від 11.10.2013 року відповідає вимогам і положенням ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір від 11.10.2013 року, укладений сторонами по даній справі, відповідає положенням ст..ст.207, 901,903 ЦК України щодо письмової форми правочину, щодо положенням договору про надання послуг.

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка договору від 11.10.2013 року Про надання правової допомоги надана в рішенні Біляївського районного суду Одеської області, ухваленим 19.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення винагороди і в ухвалі апеляційного суду Одеської області від16.07.2015 року про залишення рішення райсуду без змін. Зазначеними судовими рішеннями визнано правомірність цього договору. Відсутність в договорі інформації щодо свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 не є правовою підставою для визнання цього договору недійсним.

На підставі договору Про надання правової допомоги між сторонами виникли правовідносини із надання професійної юридичної допомоги адвокатом і до цих правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються, тому доводи позивачки про невідповідність договору положенням ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Крім того, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " передбачає дотримання Правил адвокатської етики, затверджених 17 листопада 2012 року Установчим з'їздом адвокатів України (що діяли на момент виникнення між сторонами правовідносин), як одного з основних професійних обов'язків адвоката.

Вказані Правила слугують обов'язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні ними своїх багатоманітних та іноді суперечливих професійних прав та обов'язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури та принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " та іншими законодавчими актами України, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката у дисциплінарному провадженні кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Статтею 7 Правил адвокатської етики визначено, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Згідно із ст. 8 Правил адвокатської етики у межах дотримання принципу законності адвокат зобов'язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також перед будь-якими іншими міркуваннями. Суд не отримав від позивача будь-яких належних і допустимих доказів порушення адвокатом ОСОБА_2 Правил адвокатської етики перед клієнтом ОСОБА_1 при укладанні договору Про надання правової допомоги і при виконанні умов цього договору.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене відсутні правові підстави для визнання договору про надання правової допомоги, укладеного 11.10.2013 року між сторонами по даній справі.

Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Ці вимоги витікають з вимог про визнання договору про надання правової допомоги недійсним. Вимоги про визнання договору недійсним не підлягають задоволенню, тому не підлягають задоволенню і вимоги в частині відшкодування шкоди.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.