Справа № 346/3533/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1613/2017
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Матківський
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Возняк В.Д.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» про визнання договору на туристичне обслуговування недійсним та про стягнення збитків та моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися в суд з даним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» та просили ухвалити рішення про визнання договору на туристичне обслуговування від 30 липня 2015 року недійсним та про стягнення з відповідача на їх користь збитків у подвійному розмірі від вартості ненаданих туристичних послуг в сумі 38617 гривень та 20000 гривень моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивачі обґрунтували тим, що між ними, як туристами та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, який виступає турагентом, укладено Договір від 30 липня 2015 року на туристичне обслуговування, відповідно до якого придбали путівку (ваучер) на туристичну подорож в період з 11.08.2015 року по 19.08.2015 року до Туреччини за ціною 38617 гривень.

08 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримала травму - перелом руки та потрапила в стаціонарне лікування до Коломийської ЦРЛ. У телефонному режимі вона повідомила Турагента про неможливість здійснення туристичної поїздки через обставини, що склались і вимагала повернення коштів. Турагент їй відмовив у поверненні коштів, посилаючись на те, що про відмову від туру необхідно повідомляти за 14 днів до його початку.

ОСОБА_1 звернулась з письмовим листом до Туроператора ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», в якому пояснила причини відмови від туру, додавши копію довідки з лікарні та вимагала повернення коштів, однак отримала відмову, що є порушенням її прав як споживача.

Позивач ОСОБА_3 використав свою частину путівки здійснивши подорож до Туреччини.

Вважають, що відповідач ОСОБА_4 при укладенні договору на туристичне обслугновування ввів їх в оману, оскільки в Договорі вказано, що фізична особа-підприємець діє за дорученням Туроператора ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на підставі договору № 512 А/13 від 11.04.2013 року. Однак, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований підприємцем лише 17.06.2015 року, а тому договір з Туроператорм не міг бути укладений. Неправдивим є і посилання у договорі про те, що розмір фінансової гарантії відповідальності Турагента складає еквівалент суми 2000 Євро, яка надана банком згідно договору про надання банківської гарантії виконання зобов»язання від 07. 11. 2014 року.

Позивачі вважають, що договір є несправедливим через те, що за його умовами продавцю послуг надано можливість не повертати кошти згідно пунктів 6.1, 6.5 договору.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, просять його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянти у скарзі зазначають, що судом не взято до уваги, що в оспорюваному правочині зазначено, що ФОП ОСОБА_4 як турагент, діє за дорученням туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на підставі договору від 11.04.2013 року. Однак ОСОБА_4 зареєстрований підприємцем тільки 17.06.2015 року. Тобто зазначений договір від 2013 року не міг бути укладений на той момент. В матеріалах справи відсутнє доручення туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на турагента ФОП ОСОБА_4 Суд не взяв до уваги пояснення представника третьої особи про те, що турагентом є ФОП ОСОБА_6 на підставі договору від 11.04.2013 року. Відсутній в матеріалах справи і договір про надання банківської гарантії виконання зобов'язань від 07.11.2014 року, який мав бувти укладений. Вважає, що зазначені обставини свідчать про обман з боку відповідача.

Апелянти зазначають, що взяті до уваги судом договір франчайзингу та субагентський договір є неналежними доказами, оскільки надані суду з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України, крім цього до матеріалів справи долучені копії цих договорів. При укладенні договору на туристичне обслуговуванні з ними жоден з цих договорів не зазначений, про ці договора їм не було відомо, що також свідчить про обман з боку відповідача, що є порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно рахунку та платіжного доручення за продукт та оплата за нього проведена ФОП ОСОБА_6, коли фактично оплачували кошти ФОП ОСОБА_4, який не є турагентом туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур».

У спірному договорі зазначено розмір фінансового забезпечення (банківська гарантія) турагента ОСОБА_4 Однак ця інформація є неправдивою, тому є підстава визнати договір недійсним відповідно до вимог ст. 230 ЦК України, як обман. За наявності такої інформації вони б відмовились від укладення договору.

Вислухавши доповідача, апелянта ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачі не підтвердили належними та допустимими доказами, що договір на туристичне обслуговування від 30 липня 2015 року був укладений під впливом обману їх турагентом ОСОБА_4, тому відсутні законні підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 липня 2015 року між ОСОБА_3 та відповідачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 було укладено Договір на туристичне обслуговування.

За умовами зазначеного Договору відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4, виступав Турагентом зобов'язувався відповідно до замовлення Туриста, яким був позивач ОСОБА_3 та особам, що слідують з ним, тобто ОСОБА_1 забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов'язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх (п. 1.1. р. 1 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору туристична подорож здійснюється у складі позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Туреччини, готель «KARMIR RESORT & SPA» у період з 11.08.2015 року по 19.08.2015 року. У вартість путівки включено авіапереліт Київ-Анталія та автобусний рейс з аеропорту Анталії до готелю. Вартість туристичних послуг, згідно Договору становить 38617 гривень.

На виконання умов Договору, відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 30 липня 2015 року заповнено замовлення на тур та подано до ТзОВ «Туристичної компанії «Анекс Тур» заявку на бронювання №2238244 за допомогою системи «Anextour on-line», яка містила інформацію про замовлений комплекс туристичних послуг. Турагент забронював авіаквитки Київ-Анталія-Київ на чартерному рейсі, проживання в готелі «KARMIR RESORT & SPA», харчування, трансфер, страхування.

Того ж дня Турагент отримав підтвердження замовлених послуг й рахунок-фактуру № 2238244 на суму 34511, 40 гривень та 30 липня 2015 року дана сума була сплачена.

08 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримала травму - перелом руки, що стверджується довідкою № 65 Коломийської ЦРЛ та перебувала на лікуванні.

У зв»язку з неможливістю здійснити подорож ОСОБА_1 звернулась до відповідача із відмовою від туру та поверненням коштів, про що подала письмову заяву Турагенту.

Згідно договору франчайзингу від 23.06.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_7, яка є Турагентом ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» та ФОП ОСОБА_4, останній був наділений повноваженнями Турагента.

У відповідності до п. 2.1. Субагенсього Договору № 91 від 23.06.2015 року, укладеного між цими ж сторонами ФОП ОСОБА_7 доручає, а ФОП ОСОБА_4 приймає на себе, за винагороду, права і обов»язки з реалізації Турпродукту в інтересах і від імені Туроператора на умовах даного Договору.

Тому, колегія суддів суддів вважає, що немає законних підстав вважати, що Турагент ОСОБА_4 не був повноважною особою при укладенні договору на туристичне обслуговування позивачів та навмисно ввів туристів в оману, щодо обставин, які мають істотне значення.

Апелянти також необґрунтовано вважають, що договір про туристичне обслуговування є несправедливим у зв»язку із наданням можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем. У разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв»язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Навпаки, згідно п.п.4.2.2. Договору без номера на туристичне обслуговування від 30.07.2015 року Турист має право відмовитись від замовленого Турпродукту, при цьому сплативши Турагенту реально понесені останнім витрати, пов»язані з виконанням зобов»язань за даним Договором. Заява про відмову Туриста від туристичних послуг в письмовій формі приймається Турагентом до виконання з дня отримання такої заяви. Тобто, право споживача на повернення коштів за відмову від тур продукту передбачено умовами договору.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач по справі, ОСОБА_4 виконав зобов»язання, надав позивачам повний комплекс туристичних послуг згідно договору. Позивач ОСОБА_3 у повній мірі скористався наданими послугами, а ОСОБА_1 не використала туристичний продукт з поважних причин.

Поряд із правильно встановленими обставинами справи, колегія суддів встановила, що при зясуванні обставини якими позивачі обґрунтовували вимоги суд першої інстанції припустився процесуальної помилки. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом заявлених вимог позивачі не зверталися до суду про повернення коштів у зв'язку із відмовою від туру, а просили відшкодувати збитки тільки у зв'язку із недійсністю договору. Зазначені обставини у засіданні апеляційного суду підтвердив представник ОСОБА_1.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення безпідставно встановив, що позивач ОСОБА_1 відмовилась від туристичної подорожі через 6 днів після її початку, тоді коли всі послуги, передбачені Договором, вже були оплачені Турагентом.

Тому колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду є передчасним, зробленим поза межами заявлених вимог позивачем, тому його з мотивувальної частини рішення необхідно виключити, а рішення у цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2017 року висновок, що позивач ОСОБА_1 відмовилась від туристичної подорожі через шість днів після її початку, коли усі послуги, передбачені договором вже були оплачені тур агентом.

В решті рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2017 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв