Провадження 2/522/9748/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила скасувати арешт нерухомого майна обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 13214067 накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34488757, виданого 06.11.2012р. Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (В-14/602), виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 06.11.2012р. за № 13214067 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1.

Представник позивачки просила суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34488757 виданого 06.11.2012р. Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за виконавчим провадженням В-14/602, накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта нерухомого майна від 04.05.2017р. за № 86384732 вбачаться ,що вказана інформація зареєстрована за реєстраційний номер обтяження 13214067 від 06.11.2012р. 18:05:17 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, .

Згідно листа Приморського відділу Державної виконавчої служби в м. Одеса вих. № 3202 від 11.04.2017 року позивачу було відмовлено у знятті арешту, так як відповідно до вимог пункту 9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008року № 2274/5 виконавче провадження, на підставі якого Другим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 06.11.2012р. постановою № 34488757 накладений арешт, було знищено.

Суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що виконавче провадження, яким був накладений арешт та заборона відчуження на належне позивачу все нерухоме майно на даний час знищене, тобто відсутнє в архіві Приморського відділу Державної виконавчої служби в м. Одеса, що свідчіть про безпідставність арешту на майно позивача, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд вважає, що права власника, в тому числі і право розпорядження своїм майном, яке грубо порушується арештом накладеним відповідачем, підлягає безумовному захисту в судовому порядку.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» п. 33 зазначено, що застосовується положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має право виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту - задовольнити . Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1, обєкт обтяження: невизначене майно . все нерухоме майно, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 13214067 накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34488757, виданого 06.11.2012р. Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (В-14/602), виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 06.11.2012р. за № 13214067 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: 11.12.2017