Справа № 645/5525/16-ц
Провадження № 2/645/534/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України, третя особа - релігійна громада «Святого Вознесіння» Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив і просив: визнати незаконним і скасувати наказ ОСОБА_2 НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1», визнати незаконним і скасувати рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади пастора Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України в громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року, поновити ОСОБА_1 на посаді пастора Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ з 21 жовтня 2016 року, стягнути з Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. З 1 вересня 2012 року ОСОБА_1 займав посаду пастора НЄЛЦУ у Харківському окрузі на підставі рішення засідання Керівництва церкви від 8-9 лютого 2012 року та свідоцтва про ординацію пастора від 22 вересня 2013 року. 23 жовтня 2016 року був ознайомлений з наказом від 20.10.2016 р. № П3-201016-1 про звільнення із займаної посади з 21 жовтня 2016 року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). Позивач вважає своє звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за вчинення прогулу з 24 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року незаконним та необґрунтованим, оскільки він не вчиняв прогулу. Протягом зазначеного строку він виконував свої трудові обовязки в рамках служіння, зокрема, за дорученням громади «Святого Вознесіння» м. Харкова проходив курс по роботі з дітьми вулиці у м. Варшава (ОСОБА_3) з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року. 24 вересня та 3 жовтня 2016 року були витрачені на проїзд відповідно до Варшави та Харкова.

Під час здійснення поїздки до Варшави позивач виконував вказівки керівництва церкви, до якого відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Статуту церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ належить громада. На засіданні Ради громади «Святого Вознесіння» м. Харкова 11 вересня 2016 року було прийнято рішення делегувати ОСОБА_1, в рамках його служіння від громади на курс по роботі з дітьми вулиці, що мав відбутися в м. Варшава з 25 вересня по 2 жовтня включно. Це рішення було відображено в Протоколі № 9 засідання Ради громади від 11 вересня 2016 року. Крім того, відповідно до п. 1.3 підрозділу В розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастори зобовязані регулярно підвищувати свою кваліфікацію, особливо за допомогою теологічної роботи на пасторських конференціях, через участь у проведенні церковних освітніх заходів та самоосвіту.

Перед поїздкою 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 НЄЛЦУ ОСОБА_4 та президента ОСОБА_5 НЄЛЦУ ОСОБА_6 про його участь у проведенні курсу по роботі з дітьми вулиці, що проходив у м. Варшава. Оскільки жодних заперечень щодо поїздки позивача до Варшави від вказаних осіб не надійшло, позивач вважає, що у нього не було підстав відмовлятись від виконання доручення Ради громади «Святого Вознесіння» м. Харкова. Тому виконання цього доручення з попереднім повідомленням ОСОБА_2 та президента ОСОБА_5 синоду НЄЛЦУ виключає неповажність причини відсутності позивача за місцем служби.

Також, ОСОБА_1 посилається на порушення процедури звільнення, зокрема передбаченого п. 4.8 Статуту церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ обовязкового погодження ОСОБА_2 звільнення пастора з церковною громадою або регіональним церковним округом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та надали додаткові пояснення за заявленими вимогами. Зокрема, наголосили, що під час звільнення було порушено вимоги ст. 149 КЗпП, оскільки відповідач при обранні виду стягнення повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Натомість фактичною причиною звільнення позивача є упереджене ставлення до нього з боку ОСОБА_2 ОСОБА_4, а також той факт, що в середині НЄЛЦУ відбувається конфлікт між церковним керівництвом та громадами. Протягом останніх років ОСОБА_2 звільнив за надуманими підставами кількох пасторів.

Представники відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення щодо позову. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що в період з 25 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року позивач був відсутній за місцем служіння в громаді «Святого Вознесіння» м. Харкова без поважних причин. Позивач не погодив зі своїм роботодавцем відсутність на робочому місці та не оформив належним чином (заява про відпустку, відрядження тощо) запланований відїзд.

З метою встановлення причин відсутності позивача за місцем служіння в період з 25 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року було видано службове розпорядження № СР - 041016 від 5 жовтня 2016 року, яким позивачу було запропоновано надати пояснення стосовно відсутності за місцем служіння в вказаний період. Позивач власноручно написав пояснення, в яких визнав факт відсутності за місцем служіння громаді «Святого Вознесіння» м. Харкова з 24 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року, та вказав, що перебував на тренінгу присвяченому неформальній освіті та праці. Зазначений курс (тренінг) проводився в м. Варшава, Польща.

Тому було прийняте рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного Управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ (протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року) про звільнення ОСОБА_1 з посади. На виконання зазначеного рішення був виданий наказ від 20 жовтня 2016 року № ПЗ - 201016-1 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади. У день звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок, а саме вся належна заробітна плата та інші нарахування були перераховані на картковий рахунок позивача. Затримка з виданням трудової книжки обумовлена небажанням позивача отримати трудову книжку в Церковному Управлінні (ОСОБА_2) НЄЛЦУ або надати письмову заяву, у якій надати згоду на пересилання трудової книжки поштовим відправленням, а також повідомити адресу для направлення трудової книжки.

Представник третьої особи релігійної громади «Святого Вознесіння» Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила,що ОСОБА_2 просив позивача подати заяву про звільнення за власним бажанням і тоді релігійній громаді залишиться будівля церкви. При цьому пастор перестає бути членом ОСОБА_2, але продовжує здійснювати служіння в громаді м. Харкова, Полтаві, Лозовій та Кременчуці. Позивач був звільнений ОСОБА_2 за прогул, але у нього не могло бути прогулу, оскільки ОСОБА_1 виконував рішення Ради громади, яка і вирішує усі питання щодо його пересування. Щодо поїздки до Варшави, то це питання вирішувалося Радою громади з урахуванням потреб її діяльності, зокрема необхідності здійснювати соціальну роботу в зоні проведення антитерористичної операції. Пастор виконує свою роботу постійно, у нього не буває вихідних днів, оскільки він може бути викликаний у будь-який момент для надання духовної допомоги. Рада громади не здійснює табелювання робочого часу пастора. Під час поїздок пастора до різних громад йому не виписується посвідчення про відрядження. Заробітна плата виплачується НЄЛЦУ. Приймаючи рішення про звільнення позивача, ОСОБА_2 не звертався до релігійної громади «Святого Вознесіння», в тому числі і до ради громади за погодженням.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є представником ОСОБА_2. Їй відомо, що ОСОБА_2 просив позивача подати заяву про звільнення за власним бажанням і тоді релігійній громаді залишиться будівля церкви, про що ОСОБА_2 обіцяв скласти розписку. Також свідку відомо, що позивач їздив до Варшави та це питання вирішувалося Радою громади з урахуванням потреб її діяльності. Про свою поїзду всіх повідомив. Його поїздка була предметом обговорення на Раді громади «Святого Вознесіння» та оформлено Протоколом № 9 засідання Ради громади Святого Вознесіння м. Харкова від 11 вересня 2016 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Керівництва НЄЛЦУ від 8-9 лютого 2012 року ОСОБА_1 був направлений на період вікаріата до Харківського церковного округу з 1 серпня 2012 року. Відповідно до наказу керуючого справами канцелярії НЄЛЦУ № 10-к від 05.09.2013 року позивач був прийнятий на посаду пастора громади міста Харкова з 10 вересня 2013 року з окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих Управлінням Пенсійного фонду у Фрунзенському районі м. Харкова ОСОБА_1 з жовтня 2012 року до жовтня 2016 року був застрахований у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та його страхувальником зазначено Церковне Управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Статуту Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, відповідач є неприбутковою релігійною організацією, яка здійснює свою духовну діяльність, адміністративну і господарську діяльність відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». НЄЛЦУ має бланки, штампи, печатки зі своєю назвою та християнською символікою лютеранської Церкви, а також вона може мати рахунки, у т.ч. і валютні, в установах банку.

Відповідно до п. 4.16 Статуту Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ права та обов'язки співробітників Церкви регламентуються посадовими інструкціями та штатним розкладом, затвердженим Церковним керівництвом, але у будь-якому разі вони повинні відповідати вимогам чинного трудового законодавства України, зокрема з питань додержання режиму праці та відпочинку, відповідної матеріальної винагороди та соціально-пенсійного забезпечення.

Права та обовязки пасторів НЄЛЦУ регламентуються Положенням про ординацію і служіння пастора (службовою інструкцією), що затверджене Синодом НЄЛЦУ в 2009 році. Згідно положень розділу 2 Положення про ординацію та служіння пастора (службова інструкція пастора), кандидат на ординацію приймає участь у обговоренні умов трудового договору. Пунктом 2 розділу 4 Положення про ординацію та служіння пастора передбачено, що ординований втрачає право на проповідь та відправлення таїнств внаслідок закінчення дії доручення (трудового договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація має право приймати на роботу громадян. Умови праці встановлюються за угодою між релігійною організацією та працівником і визначаються трудовим договором, який укладається у письмовій формі. Релігійна організація зобов'язана в установленому порядку зареєструвати трудовий договір.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» на громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування, оподаткування.

Таким чином, наведені норми Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Статуту Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, Положення про ординацію та служіння пастора засвідчують, що правовий статус священнослужителя, зокрема пастора НЄЛЦУ визначається трудовим законодавством, а також внутрішньо церковним канонічним правом.

Так, Рада громади «Святого Вознесіння» м. Харкова 11 вересня 2016 року прийняла рішення делегувати ОСОБА_1 в рамках його служіння від громади Святого Вознесіння на курс по роботі з дітьми вулиці, що мав відбутися в м. Варшава з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року включно. Це рішення оформлено Протоколом № 9 засідання Ради громади Святого Вознесіння м. Харкова від 11 вересня 2016 року.

23 вересня 2016 року позивач направив електронного листа ОСОБА_2 НЄЛЦУ ОСОБА_4, президенту ОСОБА_5 НЄЛЦУ ОСОБА_6 про свою поїздку до м. Варшава для участі у проведенні курсу по роботі з дітьми вулиці. Факт поїздки та участі у проходженні курсу по роботі з дітьми та молоддю в рамках проекту «Міні-проекти - невеликі дії, великі зміни 2.0» у період з 24 вересня до 3 жовтня 2016 року підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи, а саме довідкою клубу католицької інтелігенції від 17 травня 2017 року, програмою тренінгу з менторства та тренерства, а також довідкою заступника голови Синодального відділу соціального служіння та благодійності Української православної церкви Київського патріархату від 22 травня 2017 року № 37.

11 жовтня 2016 року на виконання службового розпорядження № СР-04.10.2016 від 05.10.2016 року позивач надав на імя ОСОБА_2 НЄЛЦУ та Синодального комітету НЄЛЦУ службову записку щодо обставин своєї поїздки до м. Варшава. Наказом ОСОБА_2 НЄЛЦУ ОСОБА_4 № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з 21 жовтня 2016 року з посади пастора Церковного управління ОСОБА_2 НЄЛЦУ у громаді м. Харкова року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України).

23 жовтня 2016 року радник ОСОБА_2 НЄЛЦУ з адміністративних справа ОСОБА_9, перебуваючи у м. Харкові, вручив позивачу наказ № П3-201016-1 про його звільнення.

Відповідно до положень п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Згідно положень п. 4.8 Статуту НЄЛЦУ, ОСОБА_2 має повноваження призначати та звільняти з посади пасторів за рішенням Церковного керівництва і за погодженням церковної громади або регіонального церковного округа згідно з внутрішньо церковним канонічним правом, якщо це передбачено ним.

Як вбачається з наказу ОСОБА_2 НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1», цей наказ було видано на підставі рішення Церковного керівництва (Синодального комітету) Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ (протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року).

Згідно виписки з протоколу засідання церковного керівництва НЄЛЦУ № 24 від 17-18 жовтня 2016 року вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади пастора церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України у громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року у звязку з прогулом без поважних причин.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Під час видання наказу ОСОБА_2 НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1» зазначені вимоги чинного законодавства не були дотримані.

Так, відповідно до п. 2.4 підрозділу В «Про поведінку пастора» розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастор повинен виконувати службові вказівки керівництва церкви. Відповідно до п. 1.3 цього ж підрозділу Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастори зобовязані регулярно підвищувати свою кваліфікацію, особливо за допомогою теологічної роботи на пасторських конференціях, через участь у проведенні церковних освітніх заходів та самоосвіту.

Відповідно до п. 3.1 Статуту церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, органами управління НЄЛЦУ є: громада; регіональний церковний округ; вищий рівень церковного керівництва Церква України в цілому.

Відповідно до п. 3.2 Статуту церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, для управління, керівництва і представництва на кожному рівні утворюються: в громаді Рада громади, яка обирається Загальними зборами громади усіма повноважними конфірмованими членами громади, і приймає свої рішення разом з пастором громади; в окрузі відповідна рада регіонального церковного округа, яка формується з пасторів та проповідників, виконуючих обовязки пасторів, від усіх громад, що входять до округу; на рівні Церкви України - ОСОБА_2 НЄЛЦУ та Церковне Управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, які діють з принципів пропорційного узгодженого розподілу обовязків та взаємної відповідальності.

Відповідно до п. 2.8 підрозділу В «Про поведінку пастора» розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастор повинен знаходитись за місцем свого служіння. Питання про те, за яких обставин він може залишити місце служіння, не рахуючи відпустки, вирішується керівництвом церкви. Рада громади повинна бути проінформована пастором.

З урахуванням того, що відсутність позивача за місцем служіння у м. Харкові протягом 24 вересня 3 жовтня 2016 року була погоджена органом управління НЄЛЦУ, яким є громада у м. Харкові в особі Ради громади, а також того, що метою поїздки ОСОБА_1 була участь у навчальному курсу по роботі з дітьми та молоддю в рамках проекту «Міні-проекти - невеликі дії, великі зміни 2.0» у період з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року, тобто підвищення його кваліфікації, підстав для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП (за прогул без поважних причин) суд не вбачає.

Суд враховує також, що про поїздку до м. Варшава ОСОБА_1 заздалегідь повідомив ОСОБА_2 ОСОБА_4 та інших керівників НЄЛЦУ. Це повідомлення здійснено в межах робочого часу пастора, оскільки він не нормований. Доводи представника відповідача ОСОБА_13 про те, що таке повідомлення було здійснено вночі і перед вихідним днем, спростовуються відсутністю затвердженого графіку роботи як ОСОБА_2, так і пастора, які здійснюють служіння у будь-який час доби, а також протягом визначених КЗпП вихідних днів тижня суботи та неділі.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до п. 4.8. Статуту церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ ОСОБА_2 має повноваження призначати та звільняти пасторів за рішенням Церковного керівництва і за погодженням церковної громади або регіонального церковного округа згідно з внутрицерковним канонічним правом, якщо це передбачено ним. Статут НЄЛЦУ є частиною внутрицерковного канонічного права, що було встановлено під час судового засідання і визнано сторонами. Тому, приймаючи рішення про звільнення позивача з посади пастора церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України у громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року церковне керівництво (синодальний комітет) і ОСОБА_2 НЄЛЦУ повинні були дотримуватися вимог п. 4.8 Статуту НЄЛЦУ і погодити це звільнення з громадою «Святого Вознесіння» м. Харкова. Як встановлено матеріалами справи та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, ні синодальний комітет, ні ОСОБА_2 НЄЛЦУ С. ОСОБА_4 не звертався за погодженням про звільнення пастора ОСОБА_1 до релігійної громади «Святого Вознесіння» НЄЛЦУ.

Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця» ратифіковано цю Конвенцію. Відповідно до п. 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та визнає незаконним звільнення та скасовує наказ ОСОБА_2 НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1» у звязку з вчиненням прогулу за п. 4 ст. 40 КЗпП України, також визнає незаконним та скасовує рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ, протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами). Відповідно до зазначеної постанови, а також п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Судом досліджено довідку Церковного управління (ОСОБА_2) НЄЛЦУ № 2660517 від 18 травня 2017 року про заробіток ОСОБА_1 за період роботи в НЄЛЦУ. Його заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, які передують звільненню (серпень та вересень 2016 року) становила 5 690,40 грн. (2 845,20 грн. + 2 845,20 грн.). Середньоденна заробітна плата Ш варца П.М. становить: 5 690,40 грн. / 44 (кількість робочих днів у серпні та вересні 2016 року) = 129,33 грн./день. Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 21 жовтня 2016 року по 13 листопада 2017 року складає 129,33 грн. х 267 днів = 34531,11 грн.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40, 232, 235, КЗпП України, ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним і скасувати наказ ОСОБА_2 Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1».

Визнати незаконним і скасувати рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України, протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади пастора Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України в громаді м. Харків.

Поновити ОСОБА_1, на посаді пастора Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України в громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року.

Стягнути з Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 жовтня 2016 року по 13 листопада 2017 року у розмірі 34531 (тридцять чотири тисячі пятсот тридцять одна) грн.. 11 коп.

Стягнути з Церковного управління (ОСОБА_2) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України на користь держави судовій збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 2845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн.. 20 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя