Справа № 148/2034/16-ц
Провадження №2/148/84/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретарів Лавренюк А.М., Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості у спадкуванні,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона бажає прийняти спадщину після його смерті для чого звернулася з відповідною заявою до Тульчинської держнотконтори, однак не може підтвердити свої родинні відносини із померлим через те, що документи, які підтверджують факт родинних відносин між її матір`ю та бабою ОСОБА_3 не збереглись. Зазначила, що батько покійного ОСОБА_3 ОСОБА_2 був її двоюрідним братом. Встановлення факту родинних відносин з померлим ОСОБА_3 необхідне позивачеві для того, щоб вона могла успадкувати належну йому квртиру АДРЕСА_1 разом із спадкоємцем другої черги, яким є рідний брат померлого по батьку ОСОБА_2 . Вважає, що має право на спадкування зі спадкоємцем другої черги, хоча сама являється спадкоємцем п`ятої черги за законом, оскільки саме вона, починаючи з дитинства ОСОБА_3 опікувалася ним, допомагала в його вихованні тітці ОСОБА_4 , яка була призначена його опікуном, допомагала налагодити ОСОБА_3 життя після того, як він повертався із місць позбавлення волі, робила перепланування в його квартирі та ремонт, закуповувала будівельні матеріали, купувала для нього одяг та їжу. Після смерті ОСОБА_4 саме вона допомагала племіннику оформити право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 ніколи самостійно не займався своїми справами ні тими, що стосувалися переоформлення спадщини, ні тими, що стосувалися ремонту квартири, в усьому допомагала йому позивач. Також вона матеріально йому допомагала, оскільки він ніде не працював, доходів не мав. Окрім неї ніхто більше не виказував йому своєї опіки та турботи. Відповідач ОСОБА_2 ніколи ні в чому брату не допомагав, не опікувався ним. В 2015 році ОСОБА_3 захворів на туберкульоз, схуд, однак лікуватися відмовлявся, вважав себе здоровою людиною. В останні місця перед смертю він був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, які надавала саме вона. Після його смерті саме вона організувала його похорони, робила всі матеріальні витрати на поховання. З огляду на вказане позивач просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 і змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їй можливість спадкування разом зі спадкоємцем другої черги за законом, відповідачем ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що починаючи з дитячих років ОСОБА_3 позивач опікувалася ним, так як його батько постійно відбував покарання у місцях позбавлення волі, а мати залишила його ще в дитинстві. Коли ОСОБА_5 було 20 років в 2001 році помер його батько ОСОБА_6 . На похоронах останнього був відповідач зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , однак з останніми їх сімя не родичалась. Також зазначила, що в кінці 90-х років її двоюрідний брат ОСОБА_6 мав намір разом з тіткою ОСОБА_4 , синами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , матір`ю останнього виїхати до ОСОБА_9 . В 2006 року після відбуття покарання, коли племінник повернувся з місць позбавлення волі, то за що жити в нього не було, він ніде не працював, часто просив її про допомогу. Вона допомогла йому в 2011-2012 році оформити спадщину після смерті баби ОСОБА_4 . В цей час він хворів, оскільки вживав наркотики. Щоб допомогти йому влаштувати своє життя вона допомога продати йому одну кімнату в успадкованій після смерті баби квартирі, щоб він міг зробити ремонт. Коштами від продажу розпоряджалася вона, закуповувала необхідні будматеріали, здійснювала усі платежі. ОСОБА_3 особисто ніякими справами не займався. Після ремонту кошти за продану кімнату у неї ще залишались і вона пропонувала ОСОБА_5 використати їх для лікування, однак він категорично відмовлявся, вважав себе здоровою людиною. Коли було необхідно, вона давала йому кошти. Вважають, що позивач має право на спадкування у другу чергу разом із відповідачем ОСОБА_10 . Зазначили, що баба ОСОБА_3 є рідною тіткою позивача по матері, однак документи, які б це підтверджували не збереглись. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали. Суду пояснили, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 був братом відповідача по батькові ОСОБА_11 . Батька відповідач пам`ятає, так як з ним проживав певний час, коли ходив до початкової шкоди. Також він особисто знав і ОСОБА_5 , різниця між ними у віці складає 8 років. Коли він жив у м. Тульчині, то зустрічався з останнім, вони спілкувалися. Зазначив, що йому було відомо про те, що ОСОБА_5 вів неправильний спосіб життя, відбував покарання, однак йому нічого не було відомо про його хвороби. Також зазначив, що ОСОБА_5 ніколи не перебував у безпорадному стані. Так, він деякий час навіть був на заробітках в м. Одеси, про це вони спілкувала по телефону. Ніякої допомоги особисто у нього ОСОБА_5 не просив. Вважає, що в останнього були кошти на прожиття. На його похоронах він не був, так як останні 6 років поживає в м. Одесі, про смерть та похорон брата йому ніхто не повідомив. Коли він приїздив до м. Тульчина то з ОСОБА_5 бачився, йому було відомо про те, що той продав частину квартири. Сам він поки ОСОБА_5 жив не претендував на ту квартиру, однак тепер вважає, що має право на спадкування, оскільки ця квартира належала їх бабі та батькові. Відповідач зазначив, що позивачки він не знає, бачив її на похоронах батька, чи є вона йому тіткою йому невідомо. Вважають, що позивач не надала суду доказів тяжкої хвороби спадкодавця, перебування його у безпорадному стані та жодним чином не довела необхідність стороннього догляду, який визначається медичним висновком. Із зазначених підстав просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Третя особа державний нотаріус Тульчинської Держнотконтори Тимчик Н.Ф. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до надісланого на адресу суду листа просить справу розглядати у її відсутність.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає позивачку та знала покійного ОСОБА_3 . З самого дитинства ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_5 , допомагала в цьому і своїй тітці ОСОБА_13 , ніколи ні в чому не відмовляла їм. Коли ОСОБА_14 повернувся після відбуття покарання, то він деякий час працював (підробляв). Він запропонував ОСОБА_1 допомогти йому зробити ремонт в квартирі за його кошти. Про те, що він вживав наркотики та хворів на туберкульоз їй відомо зі слів ОСОБА_1 . В останні дні життя ОСОБА_3 вона бачила його в місті, він був чистим та охайним, як завжди. Також підтвердила, що знала покійну ОСОБА_15 , бабу ОСОБА_5 , яка є тіткою ОСОБА_1 та рідною сестрою матері останньої ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що позивачка є його матір`ю. Зазначив, що його баба ОСОБА_16 та тітка матері, ОСОБА_18 , були рідними сестрами, їх батьком був ОСОБА_19 . Чому у них по-різному записано по батькові, пояснити не може. Зазначив, що його мати спочатку опікувалася тіткою, також батьком ОСОБА_5 , який часто відбував покарання, тай самим ОСОБА_5 , який особисто не брав ніякої участі у вирішенні будь-яких життєвих питань. Сам він не ходив ні в які органи ні щодо оформлення спадщини після смерті баби, ні щодо оплати комунальних послуг. В усьому йому допомагала його мати. ОСОБА_20 дозволити йому самостійно всім розпоряджатися неможливо було, бо він вживав наркотики, все витрачав на них. Також ОСОБА_5 хворів на туберкульоз, але лікуватися не хотів. Зазначив що за рік до смерті ОСОБА_5 було погано він не був прикутий до ліжка, сам ходив, мав охайний зовнішній вигляд, він зустрічав його в місті, але почувався він погано. Всі свої дії він розумів, навіть уповноважив його матір розпорядитися належною йому частиною квартири, кошти від продажу якої були витрачені на ремонт. Мати допомагала йому робити ремонт, провести газ, надавала йому харчі, одяг.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що позивач ОСОБА_1 є його матір`ю. ОСОБА_19 сам не міг вирішувати жодних питань, так як був наркоманом, він сам не сплачував ні рахунків, нічого іншого, все за нього робила його мати ОСОБА_1 . Вона опікувалася ним з дитинства, ОСОБА_5 їй доводився двоюрідним племінником, так як його баба ОСОБА_16 та баба ОСОБА_22 були рідними сестрами. Мати допомагала ОСОБА_5 як племіннику. Він теж давав йому гроші, коли той просив. Ремонт у квартирі ОСОБА_5 робила його матір, він в цьому теж допомагав. Всі платежі за квартиру ОСОБА_5 просив робити його матір, сам він цим не займався. Яким був його стан здоров`я, йому невідомо, знає, що той лікувався два місяці від запалення легень. ОСОБА_5 до останнього ходив, він часто бачив його в місті. Вважає, що у ОСОБА_5 був безпорадний стан, бо він був наркоманом, сам не міг правильно розпоряджатися коштами, вирішувати жодних життєвих питань. ОСОБА_23 організовувала його мати, відповідача ОСОБА_2 він не знає.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що позивач є її племінницею по сестрі ОСОБА_25 . Також зазначила, що у них була ще одна сестра ОСОБА_18 у них у всіх був спільний батько ОСОБА_26 , а матірю ОСОБА_27 . Чому виникли розбіжності в написанні їх по батькові з сестрою ОСОБА_28 пояснити не може. Вважає, що це може бути викликано тим, що в кінці 90-х років ОСОБА_29 разом з сином мала намір виїхати в Ізраїль, тоді вона переоформляла багато документів. Зазначила, що в сестри ОСОБА_30 був син ОСОБА_6 , двоюрідний брат позивачки, та батько покійного ОСОБА_5 . Знає, що з самого дитинства позивач опікувалася ОСОБА_5 , допомагала ОСОБА_30 , яка була офіційно його опікуном, так як ОСОБА_6 часто відбував покарання у місцях позбавлення волі, а мати ОСОБА_5 залишила його ще в дитинстві. Спірна квартира належала ОСОБА_30 . Після її смерті позивач допомогла оформити спадщину на ОСОБА_5 . Про спосіб його життя та хвороби їй нічого не відомо. Знає, що він часто за допомогою звертався до Віри, так як ближчого у нього в місті нікого не було.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю її згідно вказаного свідоцтва є ОСОБА_31 , відомості про батька відсутні (а.с .7 Т.1).

Згідно відповіді Державного архіву Вінницької області від 28.07.2016 року книги актових записів про народження по с. Моївка Чернівецького району Вінницької області за 1927 рік в архіві на зберіганні немає, тому неможливо видати довідку про народження ОСОБА_4 (а.с. 10 Т.1).

Рішенням Тульчинського районного суду від 18.0.1998 року в акт запису громадянського стану № 819 від 26.07.1946 року по Чернівецькому райвідділу ЗАГС Вінницької області про народження ОСОБА_4 внесено виправлення: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_32 замість ОСОБА_26 , національність матері єврейка замість українка (а.с 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Тульчинським районним відділом РАГС від 19.10.2000 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18 Т.1).

Згідно копії свідоцтва про народження виданого повторно ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його матір`ю згідно свідоцтва є ОСОБА_4 (а.с. 40 Т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Тульчинським районним відділом РАГС, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 16 Т.1).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.01.1987 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бершадь, його батьками згідно даного свідоцтва є ОСОБА_2 та ОСОБА_33 (а.с. 41 Т.1).

З копії рішення виконкому Тульчинської міської ради від 12.12.1984 року № 432 судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1927 року народження, була призначена опікуном над ОСОБА_34 , 1980 р.н., в зв`язку з тим, що останній доводиться їй онуком, проживає спільно з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 19 Т.1).

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.01.2012 року встановлено факт, що з 12.12.1984 року ОСОБА_3 перебував на утриманні ОСОБА_4 та на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав разом з нею (а.с. 20 Т.1).

З довідки Держдепартаменту України з питань виконання покарань від 15.03.2006 року судом встановлено, що з 2002 року по 2006 рік ОСОБА_3 відбував покарання (примусове лікування від наркоманії) в Могилів-Подільській виправній колонії № 114, звідки звільнений по відбуттю строку покарання (а.с. 17 Т.1).

З відповідей УПФУ у Тульчинському районі Вінницької області, Тульчинського відділення ОДПІ, Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА, наданих на запит адвокату Шеремет Г.А., ОСОБА_3 на обліку в управліннях не перебував, ніяких видів допомог не отримував (а.с. 34, 35, 36 Т.1). Також він не перебував на обліку в Тульчинскьому центрі зайнятості, що підтверджується довідкою від 19.09.2016 року (а.с. 37 Т.1).

Згідно відповіді головного лікаря Тульчинської ЦРЛ від 29.12.2016 року ОСОБА_3 , 1980 р.н., перебував на диспансерному обліку в лікаря-нарколога поліклінічного відділення з 23.02.2015 р. з діагнозом розлади психіки і поведінки, викликані вживанням опіоїдів, синдром залежності від опіоїдів ІІ ступеню; у лікаря-інфекціоніста з 20.05.2015 р. з діагнозом без симптоматичне носійство ВІЛ/інфекцій; перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Тульчинської ЦРЛ з 23.02.2015 р. по 06.03.2015 р. з діагнозом не госпітальна двобічна полісегментарна пневмонія ІІІ гр., осумкований плеврит справа, тромбофлебіт вен правого передпліччя, Тbc в/ч правої легені. Консультований ВОСТМО «Фтизіатрія» від 06.04.2015 року, діагноз: не госпітальна двобічна полісигментарна пневмонія (септична) в фазі зворотнього розвитку (а.с. 98 Т.1).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 05.04.2016 року Відділом ДРАЦС Тульчинського РУЮ у Вінницькій області, судом встановлено що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 55 (а.с. 14).

Причиною смерті ОСОБА_3 відповідно до довідки про причину смерті став двобічний туберкульоз легень, наркозалежність, смерть наступила за місцем проживання по АДРЕСА_2 (а.с. 15 Т.1).

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , судом встановлено, що з заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись 12.04.2016 року тітка ОСОБА_1 (а.с. 102 Т.1) та 18.05.2016 року брат ОСОБА_2 (а.с. 106 Т.1).

Згідно відповіді Тульчинського Відділу ДРАЦС від 10.02.2017 року на запит суду щодо внесення відомостей про батька ОСОБА_2 до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлено, що дані відомості внесено відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 168 Т.1).

Відповідно до довідки голови житлового кооперативу «Росток» ОСОБА_35 від 22.09.2016 року ОСОБА_1 , 1949 р.н., дійсно є двоюрідною тіткою померлого ОСОБА_3 (а.с. 29 Т.1).

З досліджених матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 судом встановлено, що її власником на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2011 року після смерті баби ОСОБА_4 є ОСОБА_3 . Право власності останнього на вказану квартиру зареєстровано 24.02.2013 року КП «Тульчинське МБТІ», що вбачається із витягу про державну реєстрацію прав.

З матеріалів вказаної вище інвентаризаційної справи суд також встановив, що на підставі довіреності від 13.12.2011 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатись всім своїм майном та на підставі даної довіреності 14.03.2012 року останньою відчужено одну із кімнат належної йому квартири АДРЕСА_1 .

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, а саме, що позивач ОСОБА_1 була двоюрідною тіткою покійному ОСОБА_3 , оскільки даний факт підтверджено як письмовими доказами, так і показами свідків в судовому засіданні.

Що стосується вимог позивача про зміну черговості у спадкуванні після смерті племінника, то суд виходить з такого.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).
Отже, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги за законом, як брат померлого спадкодавця ОСОБА_3 .
Позивач же ОСОБА_1 не відноситься до перших чотирьох черг спадкування за законом та є спадкоємцем п`ятої черги за законом після померлого ОСОБА_3 .
За змістом ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
За правилами ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.
Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.
У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.
Як зазначається в п. 6 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Враховуючи положення ЦК України судову практику, що склалася внаслідок вирішення спорів про спадкування, для підтвердження безпорадного стану особи в суді необхідно не тільки перерахувати діагнозтовані або наявні хвороби у спадкодавця, але й довести, що внаслідок цих хвороб він не може чи не міг власними силами фізично і матеріально самостійно підтримувати нормальні умови свого життя. При цьому важка хвороба може бути тільки причиною безпорадного стану особи. Наявність хвороб на час смерті особи, їх тривалий характер, давність набуття не свідчать про безпорадний стан за життя чи на час смерті. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність, виклики швидкої допомоги, документи про інвалідність,покази свідків.
З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що дійсно спадкодавець ОСОБА_3 був наркозалежним, хворів на туберкульоз, який і став причиною його смерті. Разом з тим, з даних доказів суд не може зробити висновку про його безпорадний стан та потребування ним сторонньої допомоги. Так, не міститься такого висновку довідка Тульчинської ЦРЛ, де ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 98 Т.1). Не можливо зробити висновку про безпорадність його стану і з показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , які пояснили, що ОСОБА_3 не був прикутим до ліжка, майже до останніх днів його життя вони бачили його в місті, він мав чистий та охайний вигляд. Крім того, суд враховує і те, що ним вчинялися дії, які вимагали від нього певних зусиль та усвідомлення їх значення, зокрема уповноваження позивача від його імені розпоряджатися належним йому майном на підставі довіреності, яка посвідчена нотаріально, що, на думку суду, не свідчить про безпорадність стану.
Не погоджується суд з доводами позивача та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_21 про те, що лише позивач матеріально забезпечувала покійного. Так, свідок ОСОБА_12 ствердила в судовому засіданні, що певний час відразу після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 підробляв деякий час. На це ж посилався в своїх поясненнях і відповідач ОСОБА_2 . Крім того, сама ж позивач зазначила в судовому засіданні, що всі ремонтні роботи, які вона допомагала робити ОСОБА_3 в квартирі, оплата платежів здійснювалися за його кошти виручені від продажу однієї кімнати. Кошти, які залишились, вона видавала ОСОБА_3 , коли він мав в цьому необхідність.
Отже, наведене свідчить, що ОСОБА_3 міг самостійно забезпечити умови свого життя, не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, а тому підстав для задоволення позову в частині зміни черговості одержання права на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги суд не вбачає за недоведеністю знаходження спадкодавця у безпорадному стані.
Задовольняючи позов частково суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної вимоги немайнового характеру в сумі 275,60 грн. Підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу суд не вбачає, оскільки вони не підтверджені належним доказом, яким має бути відповідний платіжний документ.
Керуючись ч.5 ст.11, ч.2 ст.1259, ст.ст. 1261, 1264 ЦК України, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212-215, 256 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості у спадкуванні задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко