Справа № 496/2660/17
Провадження № 2/496/1565/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 серпня 2008 року померла її мати. На день її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів . Вказану спадщину вона прийняла, так як на день смерті спадкодавця проживала разом із нею, заяви про відмову від спадщини не надавала. 15 березня позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовили на підставі відсутності оригіналів документів на успадковане майнове право та порадила звернутись до суду. У звязку з зазначеним просить задовольнити позов.

Представник позивача у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні заяви наполягала. (а.с. 68).

Представник відповідача, у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позову. (а.с. 65).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 11 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 159101, актовий запис № 73. (а.с. 6).

Згідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 502655, позивач є дочкою померлої ОСОБА_2. (а.с. 4).

На день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території земель колишнього КСП «Промінь» в Одеській області, Біляївського району на території Біляївської міської ради, що належала їй відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0541451 від 25 лютого 1998 року, виданого на підставі рішення Біляївської РДА № 362/97 від 12 грудня 1997 року та право власності на майновий пай, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серія БЛ № 008332 від 06 червня 2001 року в розмірі 0,09 % пайового фонду, що становило на день видачі сертифікату 1248 грн. (а.с. 10-11).

Згідно довідок виконкому Окнянської селищної ради № 02-22/1830 та 02-22/1831 від 12 травня 2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті ОСОБА_2, яка померла 11 серпня 2008 року, проживала разом з померлою за адресою : с. Флора, Красноокнянського району, одеської області. Тобто відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину та є єдиним спадкоємцем за законом, що підтверджується спадковою справою т № 17/2017 до майна ОСОБА_2 (а.с. 49-50, 43-62).

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Окнянського районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 129/02-31 від 02 червня 2017 року нотаріус відмовила на підставі відсутності оригіналів документів на спадкове майно. (а.с. 8).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території земель колишнього КСП «Промінь» в Одеській області, Біляївського району на території Біляївської міської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0541451 від 25 лютого 1998 року, виданого на підставі рішення Біляївської РДА № 362/97 від 12 грудня 1997 року та право власності на майновий пай, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серія БЛ № 008332 від 06 червня 2001 року в розмірі 0,09 % пайового фонду, що становило на день видачі сертифікату 1248 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подання через канцелярію Біляївського районного суду апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або з дня отримання його копії.

Суддя Буран В.М.

20 листопада 2017 року