Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/3531/17
У Х В А Л А

15.11.2017 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Кашуба А.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна громада Реформатської церкви с. Теково Виноградівського району, про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2017 року ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна громада Реформатської церкви с. Теково Виноградівського району подано до суду позов до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов предявлено в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що така не підсудна даному суду з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з:

- утворенням суб'єктів господарювання, їх реорганізацією і ліквідацією, включаючи спори про визнання недійсними установчих документів, припинення діяльності юридичної особи та скасування її державної реєстрації, крім відповідних спорів за позовами суб'єктів владних повноважень;

- приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації;

- захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права;

- з використанням у господарському обороті об'єктів інтелектуальної власності, включаючи спори за позовами суб'єктів господарювання до органів державної влади про визнання недійсними актів про видачу документів, що посвідчують право інтелектуальної власності.

З пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" вбачається, що юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З наведеного виплаває, що спори органів місцевого самоврядування із юридичними особами, підсудні господарським судам.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви сторонами у справі фізичні особи не виступають, виниклий спір стосується визнання права власності на культову споруду (церкву) за Релігійною громадою Реформатської церкви с. Теково Виноградівського району, куратором якої є позивач ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Виноградівського району, яка є органом місцевого самоврядування.

Таким чином, правовідносини які склалися між сторонами відповідають господарським відносинам, тому у відповідності до ст.12 ГПК України даний позов слід розглядати за правилами господарсько-процесуального кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевказане, суддя дійшов до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна громада Реформатської церкви с. Теково Виноградівського району, про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалу суду разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Розяснити позивачу про його право звернутися з вказаним позовом до Господарського суду Закарпатської області.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3