Ухвала

іменем україни

06 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про зобов'язання видати довідку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-західна залізниця») видати довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 році, мотивуючи свої вимоги тим, що відмова відповідача в наданні цієї довідки порушує його право на отримання пенсії як інваліда учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність відомостей про нарахування додаткової оплати праці за роботу по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС не є підставою для відмови ОСОБА_4 у наданні відповідної довідки з огляду на те, що його статус, як ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, свідчить про перебування його у зоні відчуження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що підставою для відмови у видачі позивачу довідки є не тільки відсутність первинних документів про його додаткову оплату праці у вказаний ним період, а й відсутність у ДТГО «Південно-західна залізниця» відомостей про перебування позивача у відрядженні на роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відмовив у задоволенні позову.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії.

17 квітня 2012 року ОСОБА_4 була встановлена перша група інвалідності по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, як інваліду з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, на яку отримав відповідь Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, що для призначення пенсії йому необхідно надати довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

ОСОБА_4 в указаний період працював у відокремленому підрозділі ДТГО «Південно-західна залізниця» - станція Житомир.

У 2014 році ДТГО «Південно-західна залізниця» повідомило йому, що відповідно до архівних даних по станції Житомир, наказом начальника станції від 04 липня 1986 року № 32 ОСОБА_4 мав бути направлений для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на станцію Вільча з 07 по 15 липня 1986 року, проте у особовому рахунку за липень 1986 року відсутні відомості про додаткову оплату праці за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії має бути зазначений перелік первинних документів, на підставі яких видана довідка та адреса їх місця знаходження.

Таким чином, встановивши, що вособовому рахунку ОСОБА_4 відсутні відомості про оплату праці за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а підставою для відмови у видачі позивачу довідки є не тільки відсутність первинних документів про його додаткову оплату праці у вказаний ним період, а й відсутність у ДТГО «Південно-західна залізниця» відомостей про перебування позивача у відрядженні на роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 населений пункт Вільча Поліського району Київської області (де мав перебувати у відрядження позивач) не відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, наказу ДТГО «Південно-західна залізниця» про відрядження позивача на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населені пункти Товстий Ліс та Янів не було, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому, судом також було враховано, що відповідно до наданих відповідачем копій витягів з протоколів засідання комісії при Мінчорнобилі України по вирішенню спірних питань, пов'язаних з визначенням статусу осіб, які брали участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС від 24 лютого 1995 року № 111 і від 18 серпня 1995 року № 119 було відмовлено ОСОБА_4 у визнанні статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС у зв'язку відсутністю підтверджуючих документів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович