АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5754/17 Справа № 190/596/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Максюта Ж.І., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 19 серпня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року, з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 28 вересня 2015 року.

Позивач зазначає, що на час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, він мав можливість надавати матеріальну допомогу, проте на сьогодні він втратив роботу, тобто є неплатоспроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки не має доходу, якого достатньо було б для надання відповідної допомоги.

У звязку із вищезазначеним, просив суд припинити право відповідача на аліменти на підставі п.п.2,3 ст.ст. 82,84 СК України.

Рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено (а.с.40-42).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.76-79).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач працює та отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 3 200 грн. В період з 22 грудня 2016 року по 15 травня 2017 року перебував на обліку як безробітний в Пятихатському районному центрі зайнятості та згідно з довідкою центра зайнятості за № 1827-17 ОСОБА_2 за період з 22 грудня 2016 року по 15 травня 2017 року отримав допомогу у розмірі 2 208, 77 грн. (а.с.27).

Оскільки на момент звернення до суду з позовом про припинення права одного з подружжя на аліменти, позивач працює та має дохід (мінімальну заробітну плату), підстави, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 82 СК України для задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини по справі і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання відповідача, не приймаються судом до уваги, тому що зазначені ним причини неможливості надавати допомогу носять субєктивний, аніж обєктивний характер, оскільки він є працездатним, інвалідом не визнаний, утриманців, крім спільної з позивачем дитини, не має.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6