УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ГоловуючогоМостової Г.І.,
суддів: Завгородньої І.М.,Кадєтової О.В.,
Мазур Л.М.,Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 22 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір на суму 22 000,00 доларів США на строк до 21 серпня 2017 року. Додатковою угодою № 1 від 16 лютого 2009 року до кредитного договору внесені зміни щодо схеми погашення кредиту та процентів.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між банком та ОСОБА_7 22 серпня 2007 року було укладено договір поруки зі змінами внесеними додатковою угодою від 16 лютого 2009 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10 листопада 2014 року виникла заборгованість в розмірі 17 883,00 долари США, яку банк просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 1 від 22 серпня 2007 року в сумі 17 762,95 доларів США та пені в сумі 1 785,68 грн. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє від імені ПАТ «УкрСиббанк», просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням положень ст. 335 ЦПК України справа розглядається в касаційному порядку в межах касаційної скарги, а саме в частині відмови стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Так, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором районний суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згода поручителя на зміну умов кредитного договору, які збільшують відповідальність останнього відсутня, у зв'язку із чим зобов'язання ОСОБА_7 за договором поруки від 22 серпня 2007 року припинені на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи 22 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 22 000,00 доларів США зі сплатою 12,4 % річних на строк до 21 серпня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6, 16 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 1/0-П, за умовами якого останній погодився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальником.

Згідно з п. 2.1 договору поруки від 22 серпня 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під згодою розуміється візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладенням поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо.

Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Судами встановлено, що 22 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2007 року, відповідно до п 1.5 якої пункт 5.2 доповнено абзацом, зі змісту якого слідує, що у випадках настання передбачених пунктами «а» і «б» договору обставин процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки.

Нова відсоткова ставка, яка змінена за згодою позичальника - у розмірі подвійної ставки (з 12,4 % на 24,8 %) застосовувалась з грудня 2008 року.

Як вірно установлено судами попередніх інстанцій, письмової згоди на укладення додаткової угоди до кредитного договору щодо внесення зазначених змін позивач не давав, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів, що підстави для стягнення з ОСОБА_7 кредитної заборгованості за договором № від 22 серпня 2007 року відсутні.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Г.І. Мостова І.М. Завгородня О.В. Кадєтова Л.М. Мазур О.В. Попович