Cправа № 127/5160/17
Провадження № 2/127/2662/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Олійник І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС у

Вінницькій області ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейд» до ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_5, Державної казначейської службу України про відшкодування шкоди внаслідок злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейд» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди внаслідок злочину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком апеляційного суду Вінницької області від 3 жовтня 2016 року, який вступив у законну силу, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права протягом 3 років обіймати посади в органах державної влади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій без штрафу. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки та відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України на нього покладено обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_5 було засуджено за те, що він працюючи на посаді старшого інспектора та старшого державного інспектора відділу митного оформлення поста «Вінниця-центральний» ОСОБА_2 митниці Міндоходів, неналежно виконав свої службові обовязки, що спричинило тяжкі наслідки інтересам окремих юридичних осіб.

Так, з метою оформлення митного товару, 10.10.2013 року о 14.45 год. ПП «Брок Груп», діючи в інтересах ТОВ «Вінагротрейд» подано до ОСОБА_2 митниці Міндоходів ЕМД №401090000/2013/021153 на вантаж «рибне борошно кормове, тонкого помолу 21000кг» та документи необхідні для митного оформлення. Отримавши по ПІК «Інсектор-2006» 10.10.2013р. о 14.45 год. вказану ЕМД, інспектор Уретій С.В. розпочав митне оформлення вантажу, однак діючи всупереч вимогам ст. 255 МК України, маючи реальну можливість та необхідні документи для здійснення митного оформлення, протягом чотирьох годин безпідставно не завершив оформлення. Порушуючи строки проведення митного оформлення, ОСОБА_5 підготував лист-звернення для отримання дозволу на відбір проб товару для проведення досліджень та в присутності декларанта провів відбір зразків товару. Однак, т.в.о. начальника ОСОБА_2 митниці ОСОБА_6 письмові рішення про можливі обмеження щодо завершення митного оформлення даного вантажу шляхом його призупинення чи необхідності виконання митних формальностей, не приймались. В подальшому ОСОБА_5 в період часу з 24.10.2013р. по 07.02.2014р., отримавши висновок, що такі дослідження даними лабораторіями не проводяться, не завершив митне оформлення товару ТОВ «Вінагротрейд». Також ним не було призначено проведення дослідження в інших експертних установах, хоча товар має обмежений час зберігання. Отримавши 07.02.2014 року висновок експертів КНДІСЕ про можливу невідповідність товару вимогам безпечності, та перебуваючи в період часу з 07.02.2014р. по 20.03.2014 року на території митного поста, не завершив оформлення митного товару, а надав 20.03.2014р. декларанту картку відмови в митному оформленні, що призвело до втрати чинності ветеринарного свідоцтва, яким визначено строк придатності товару. Даними діями ОСОБА_5 завдав збитків продавцю на суму 208 634,83 грн., а ТОВ «Вінагротрейд» на суму 16 000 грн.

Також позивач зазначає, що посадові особи поста «Вінниця-центральний» ОСОБА_2 митниці Міндоходів України усунулись від здійснення контролю за діями ОСОБА_5, знаючи, що ним не вчиняється дій щодо розмитнення товару. Бездіяльність ОСОБА_2 митниці встановлена судовим рішенням. З огляду на це, на думку позивача, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за заподіяну ТОВ «Вінагротрейд» шкоду. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Вінагротрейд» звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області та ОСОБА_5 на його користь шкоду у розмірі 16 000,00 грн.

Ухвалою суду від 12 квітня 2017 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 було задоволено та залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державну казначейську службу України.

До початку розгляду справи по суті ТОВ «Вінагротрейд» було подано суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 121-126), відповідно до якої він просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області та ОСОБА_5 на його користь шкоду у розмірі 250 587, 12 грн.

Згодом, ухвалою суду від 12 жовтня 2017 року клопотання представника позивача ОСОБА_7 було задоволено та залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України, виключивши ії із кола учасників по даній справі, а саме третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Під час розгляду справи по суті ТОВ «Вінагротрейд» було повторно подано суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких він просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ТОВ «Вінагротрейд» 250 587,12 грн. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Заява мотивована тим, що під час проведення розмитнення рибного борошна, очікуючи позитивний результат вирішення даного питання, з урахуванням того, що ТОВ «Вінагротрейд» займається даною діяльністю досить тривалий час, 4 листопада 2013 року між товариством та ТОВ «ЮТ-АГРО» було укладено договір поставки №34. Відповідно до умов даного договору, позивач зобовязувався в термін до 18 листопада 2013 року поставити на адресу ТОВ «ЮТ-АГРО» 21 тону рибного борошна, загальною вартістю 289 800 грн., а останнє оплатити вартість поставленого товару протягом 10 банківських днів з моменту його отримання. Однак умови даного договору сторонами виконано не було через перешкоджання відповідачів в розмитненні товару. Розмір упущеної вигоди, у звязку з цим складає 78 165,60 грн. Також позивачем було понесено, ще додаткові витрати на суму 68 421,49 грн. Крім того, позивач користувався консультаційно-інформаційними послугами ПП АФ «Гроссбух» протягом жовтня 2013 грудня 2016р.р. та його витрати склали 70 400, 00 грн. Загальна сума збитків нанесених відповідачами ТОВ «Вінагротрейд» складає 250 587,12 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав разом з уточненнями, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, надали письмові заперечення та пояснили, що позивач в обґрунтування розміру нанесених йому збитків, наводить перелік послуг, які були оплачені ним за період з жовтня 2013 року по серпень 2014 року та втрачений ним прибуток, однак жодного документу, який би міг ідентифікувати їх саме з відповідною поставкою товару, у проведені митного оформлення якого було відмовлено, не надав. Також, позивачем не надано доказів утилізації товару, доказів вартості ветеринарних послуг, простою автомобіля, який повязаний саме з неправомірними діями відповідачів. Позивач вимагає відшкодування плати за оренду приміщення та складу, проте доказів, що саме рибне борошно зберігалося в них, не надає. Щодо відшкодування коштів за надані бухгалтерські послуги, то з акту здачі-прийому робіт не вбачається, які саме роботи виконувалися. Таким чином, на їх думку позов є необґрунтованим, а тому просили в задоволенні позову ТОВ «Вінагротрейд» відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, пославшись на доводи представників ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області. Просив відмовити в задоволенні даного позову.

Представник відповідача Державної казначейської службу України в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 3 жовтня 2016 року по справі № 127/21773/14-к апеляційну скарги заступника прокурора Вінницької області Козачука М.В., представника ТОВ «Вінагротрейд» ОСОБА_7 та представника АТ «Помес Феедс» - адвоката ОСОБА_1 задоволено.Вирок Віннницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2015 року, яким ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та виправдано, скасовано.Визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права протягом 3 (трьох) років обіймати посади в органах державної влади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій без штрафу. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки та відповідно до п.п. 2. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.Стягнути з засудженого на користь держави процесуальні витрати, пов'язані з залученням експертів під час досудового розслідування у зв'язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи у розмірі 2952 гривні (а.с. 5-9).

Зі змісту даного вироку вбачається, що судом було встановлено, 01.08.2008 р. між ТОВ «Вінагротрейдингинг» та AS «Pomes Feeds» укладено контракт № 1 купівлі-продажу товару «рибне борошно», на виконання умов якого ТОВ «Вінагротрейдингинг» черговий раз придбало 21000 кг рибного борошна вартістю 15120,00 євро, що підтверджується рахунком-фактурою № 123 від 01.10.2013 р. Відповідно до зазначеного контракту ціна за товар приймається на умовах: ж/д транспорт - DAF - кордон з Україною, автомобільний транспорт - FCA - м. Пярну, Естонія; приймання товару здійснюється шляхом укладення акту прийому-передачі на складі продавця в м. Вінниця, Україна, тобто фактично після проведення митного оформлення. В подальшому 20.08.2013 р. ТОВ «Вінагротрейдингинг» отримано дозвіл Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 20.08.2013 р. № 15-9-2-2-11/23687 на ввезення на митну територію України товару «рибне борошно, непридатне для споживання людиною (код УКТЗЕД 2301)» та 04.10.2013 р. представниками ОСОБА_2 регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини були відібрані зразки ввезеного товару для перевірки його на відповідність п. 10.4 «Обов'язкового мінімального переліку досліджень сировини, продукції тваринного та рослинного походження, комбікормової сировини, комбікормів, вітамінних препаратів та ін., які слід проводити у державних лабораторіях ветмедицини і за результатами яких видається ветсвідоцтво (Ф-2)», затвердженого наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України № 16 від 03.11.1998 р. Згідно з експертним висновком № 4741 від 09.10.2013 р., на основі якого ТОВ «Вінагротрейдингинг» видано ветеринарне свідоцтво форми (Ф-2) Щ-30 № 200849 від 09.10.2013 р., рибне борошно відповідало необхідним вимогам для здійснення митного оформлення вантажу, термін його придатності становив шість місяців з дати виробництва, починаючи з вересня 2013 року. З метою проведення митного оформлення товару 10.10.2013 р. о 14.45 год. ПП «Брок Груп» (далі - декларант), діючи в інтересах ТОВ «Вінагротрейдинг» на підставі договору доручення про надання митно-брокерських послуг від 08.04.2011 р., подано до ОСОБА_2 митниці Міндоходів ЕМД № 401090000/2013/021153 на вантаж «рибне борошно кормове, тонкого помолу - 21000 кг» та документи, необхідні для митного оформлення, що підтверджують законність походження товару, ввезення в Україну, відповідність діючим в Україні вимогам. Отримавши по ПІК «Інспектор - 2006» 10.10.2013 р. о 14.45 год. вказану ЕМД, інспектор Уретій С.В. розпочав митне оформлення вантажу, однак протягом чотирьох годин його безпідставно не завершив.

Після цього інспектор Уретій С.В., порушуючи строки проведення митного оформлення, 14.10.2013 р. підготував лист-звернення для отримання дозволу на відбір проб (зразків) товару «рибне борошно кормове, тонкого помолу» для проведення досліджень в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів.

Таким чином, інспектор Уретій С.В., являючись посадовою особою органу доходів і зборів України, в період часу з 10.10.2013 р. по 20.03.2014 р., перебуваючи на території митного поста «Вінниця - центральний» ОСОБА_2 митниці Міндоходів, шляхом неналежного, несвоєчасного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, вчинив службову недбалість у вигляді невжиття дієвих та достатніх заходів з метою здійснення митного оформлення товару «рибне борошно», у встановлений ст. 255 МК України строк, несвоєчасному складані ним картки відмови в митному оформленні (лише після закінчення строку придатності товару), що призвело до позбавлення права продавця AS «Pomes Feeds» можливості вчинення будь-яких дій, пов'язаних з правом власності на відповідний товар, а саме: права вільного розпорядження ним в період строку придатності товару, зазначивши про вимогу його знищення, чим спричинив останньому збитки на суму 208634,83 грн. (згідно з курсом НБУ станом на 20.03.2014 р. євро становило 13,7986 грн.) та збитки покупцю ТОВ «Вінагротрейдинг» в сумі 16000 грн., пов'язані з перевезенням товару, що підтверджується висновком за результатами проведення судової товарознавчої експертизи ОСОБА_2 відділення КНДІСЕ № 1258/1279/14-21 від 29.08.2014 р.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно між ТОВ «Вінагротрейд» та AS «Pomes Feeds» було укладено 01.08.2008 року контракт № 1 купівлі-продажу товару (а.с. 10-14). Предметом контракту є зобовязання продавця доставити і передати у власність покупцеві рибну муку на умовах і в кількості, вказаних в даному контракті.

Також постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року по справі № 802/4763/13-а позов ТОВ «Вінагротрейд» до ОСОБА_2 митниці Міндоходів про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним бездіяльність ОСОБА_2 митниці Міндоходів щодо нерозмитнення товару за митною декларацією № 401090000/2013/021153 від 10.10.2013 р. Зобовязано ОСОБА_2 митницю Міндоходів вирішити питання щодо розмитнення товару згідно поданої ТОВ "Вінагротрейд" митною декларацією № 401090000/2013/021153 від 10.10.2013р. В решті позовних вимог відмовити. Стягнуто з державного бюджету на користь ТОВ "Вінагротрейд" судовий збір у розмірі 34,41 грн. (тридцять чотири грн. 41 коп.), сплачений згідно квитанції №k25/3/62 від 03.12.2013 р., шляхом безспірного стягнення Державною казначейською службою з рахунків ОСОБА_2 митниці Міндоходів (а.с. 22-26).

Отже, даним рішенням також підтверджено протиправність дій ОСОБА_2 митниці Міндоходів під час розмитнення товарівТОВ «Вінагротрейд».

Представник позивача зазначає, що Товариство було змушене користуватися консультаційно-інформаційними послугами ПП-АФ «Гроссбух», з метою отримання відповідних консультацій для захисту своїх прав в період з жовтня 2013 року по грудень 2016 року на загальну суму 70 400,00 грн. Як доказ отримання даних послуг, позивачем надаються акти здачі-прийняття робіт на суму 70 400,00 грн. (а.с. 27-42 зворіт). В усіх актах зазначено про надання консультаційно-інформаційними послугами, однак з них не вбачається, що дані послуги надавалися щодо партії товару «рибне борошно», яке є предметом даного спору, а не з господарською діяльністю позивача, як субєкта підприємницької діяльності в цілому. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на строк надання даних послуг, з жовтня 2013 року по грудень 2016 року. Так, дійсно, 10.10.2013 року було подано митну декларацію, однак картка відмови в приняті митної декларації була підготовлена 20.03.2014 року. Ще 3 жовтня 2016 року було проголошено вирок відносно ОСОБА_5 Однак, позивач ще звертався до ПП-АФ «Гроссбух» в листопаді, грудні 2016 року, хоча всі спори щодо партії товару «рибне борошно» були вже вирішені. З огляду на це, суд не приймає до уваги дані докази.

Також в матеріалах справи міститься розрахунок, наданий позивачем, про те, що:

- транспортно-експедиційні послуги Пярну-Вінниця ФОП ОСОБА_8 пл./д № 1871 від 07.10.2013р. становлять 16 000,00 грн.;

- утилізація використаної тари ДК «Укрекокомресурс» пл./д № 1875 від 10.10.2013р. становить 190,80 грн.;

- ветеринарні послуги П-З РСДВКН пл./д № 1873 від 10.10.2013р. становить 685,85 грн.;

- лабораторне дослідження ВРДЛ пл./д № 1876 від 10.10.2013р. становить 1077,47 грн.;

- адміністративні послуги ветеринарів пл./д № 1874 від 10.10.2013р. становлять 18,09 грн.;

- простій автомобіля Пярну-Вінниця ФОП Косана пл./д № 1890 від 22.10.2013р. становить 5200,00 грн.;

- оренда приміщення ПП «Кряж» пл./д № 1898, №1899 від 04.11.2013р. становить 12 910,00 грн.;

- оренда складу ЗЕА «Новосвіт» пл./д № 1872 від 08.10.2013 та рішення господарського суду від 07.08.2014р. становить 41 339,31 грн.;

- бухгалтерські послуги ПП-АФ «Гроссбух» пл./д № 1901 від 05.11.2013 та акти виконаних робіт становить 88 000,00 грн.;

- юридичні послуги пл./д № 1900 від 05.11.2013, № 1922 від 18.04.2014р. становлять 6100,00 грн.;

- втрачений прибуток складає 78 165,60 грн.;

- брокер № 707 від 18.10.2013р. становить 900,00 грн. (а.с. 43). Таким чином, сума збитків нанесених ТОВ «Вінагротрейд» внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 митниці складає 250 587,12 грн.

Отже, позивач вимагає відшкодувати йому вартість транспортно-експедиційних послуг, однак ним не дано жодного доказу, який би міг ідентифікувати їх саме з відповідною поставкою товару, у проведені митного оформлення якого було відмовлено.

Також позивачем зазначається про утилізацію тари, проте, суд звертає увагу, що МД №401090000/2013/021153 на товар «рибне борошно» в кількості 21 000 кг. Була подана для проведення митного оформлення також 10.10.2013 року. Тобто дата подання товару на митницю та його утилізація збігається. Отже, з наведеного не вбачається, що утилізація тари сталася з вини відповідачів та повязана саме з відмовою у проведенні митного оформлення, а не була би здійснена позивачем у будь-якому випадку. Слід зазначити, що позивачем не додано жодного доказу утилізації тари.

Крім того, позивачем не було надано суду доказів вартості ветеринарних послуг, простою автомобіля Пярну-Вінниця ФОП Косана, а також доказів, того, що простій повязаний саме з неправомірними діями відповідачів.

Щодо відшкодування позивачу коштів за оренду приміщення ПП «Кряж» та складу ЗЕА «Новосвіт», то в матеріалах справи відсутні докази про те, що ці приміщення використовувалися саме для зберігання ввезеного товару по МД №401090000/2013/021153 «рибного борошна». Таким чином, суд припускає, що дані приміщення могли використовуватися для зберігання зовсім іншого товару.

Також позивач заявляє вимоги про відшкодування йому юридичних послуг в сумі 6100,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

В матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги ТОВ "Вінагротрейд", акт виконаних робіт, розрахунок часу, витраченого на надання правової допомоги, квитанції про оплату правової допомоги в сумі 6100,00 грн. З огляду на відсутність вищевказаних документів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Щодо вимог про стягнення коштів за лабораторне дослідження - 1077,47 грн.; адміністративні послуги ветеринарів - 18,09 грн.; втрачений прибуток - 78 165,60 грн.; за брокера - 900,00 грн., то вони не підлягають задоволення, оскільки не доведені належними доказами.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суду не надано.

Частиною першою ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків ( ч.1 ст. 1173 ЦК України).

Однак, звертає увагу, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний звязок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Так, позивачем жодного доказу щодо причинного звязку між неправомірними діями та заподіяною шкодою, як і розмір цієї шкоди, не надав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі ОСОБА_9 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Отже, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ТОВ «Вінагротрейд» до ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_5, Державної казначейської службу України про відшкодування шкоди внаслідок злочину, не знайшли своє підтвердження, а тому позов не підлягає задоволенню.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову ТОВ «Вінагротрейд», судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від його сплати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 1166, 1173 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейд» до ОСОБА_2 митниці ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_5, Державної казначейської службу України про відшкодування шкоди внаслідок злочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: