Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1152/10
Провадження №4-с/711/82/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Черкаси скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов»язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов»язання вчинити певні дії. Зазначено, що на виконанні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 знаходиться виконавчий документ - виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі №2-1152/2010 про стягнення на користь ПАТ «ОСОБА_2 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (назву було змінено на ПАТ «Сбербанк» () солідарно з ТОВ «Торговий дім «Бахмачконсервмолоко» (код ЄДРОПУ 33163986) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) коштів в сумі 6 060 000, 00 грн. та судових витрат в сумі 1 730, 00 грн., а всього - 6 061 730, 00 грн.

27 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Банк вважає дану постанову незаконною, дії та бездіяльність державного виконавця в процесі виконавчого провадження, - неправомірними.

Так, за змістом постанови державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Вважає, що державний виконавець не зазначив, які саме дії було вжито ним для пошуку майна боржника, та на підставі яких документів він дійшов даного висновку.

З постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що дії державного виконавця при примусовому виконанню виконавчого листа були недбалими і недобросовісними, а саме, - державним виконавцем не було виконано вимоги Закону щодо наступного: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а в разі, якщо боржник без поважних причин не з»явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

16 лютого 2017 року по справі № 22-ц/793/462/17 апеляційну скаргу банку було задоволено та постановлено: ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2016 року скасувати. Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за кордон, заінтересована особа: ПАТ «Сбербанк» задовольнити. Тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання ним своїх зобов»язань згідно рішень суду.

Однак, жодних фактичних заходів щодо обмеження виїзду ОСОБА_3, за умов його ухилення від виконання судового рішення, від явок до державного виконавця, у виконавчому провадженні не проведено.

Відтак, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, були порушені норми ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскаржувану постанову було винесено державним виконавцем 27.04.2017 року. Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до відмітки на супровідному листі ДВС, зазначену постанову було отримано банком 15.05.2017 року.

Відтак, дана скарга подається в рамках 10-денного строку з дня, коли банк довідався про порушення своїх прав.

Отже, скаржник просуть суд, - визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р.; визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р.; визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 29.06.2017р.; зобов»язати головного державного виконавця Вельган О.В. приступити до належного примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси по справі №2-1152/2010.

В судовому засіданні представник скаржника ПАТ Сбербанк» за довіреністю ОСОБА_4 просив залишити без розгляду вимогу щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р. В іншій частині скаргу підтримав та просив її задовольнити. Зазначив, що постанову державного виконавця від 27.04.2017р. було отримано 15.05.2017р. і стягувачем оскаржено начальнику відділу ДВС 24.05.2017р. За результатами розгляду скарги в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5 винесено постанову від 29.06.2017р., яку банк отримав 06.07.2017р. Дану скаргу подано до суду 12.07.2017р., тобто вважає, що строки звернення до суду із скаргою в порядку ст. 383 ЦПК, слід поновити.

Крім того, зазначив, що 16.02.2017р. апеляційним судом Черкаської області винесено ухвалу про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_3 за кордон. Між тим, органи ДВС не вжили заходів щодо виконання цієї ухвали суду. При цьому, державним виконавцем була винесена постанова 27.04.2017р. про повернення стягувачеві виконавчого листа з підстав відсутності ліквідного майна у боржника. Між тим, ОСОБА_3 подав до суду позов, при подачі якого сплатив сдуовий збір в сумі 3200грн., що свідчить про наявність у нього коштів, але виконавчий документ не виконує. Також, вважає, що боржник ОСОБА_3 навмисно ухиляється від явки до державного виконавця, який не наклав на боржника за це штраф. Боржник не розшукувався державним виконавцем і щодо нього не був застосований привід. Визнав, що державним виконавцем на значному рівні проводились виконавчі дії, направлені на виконання за виконавчим листом, але були допущені порушення вимог Закону «Про виконавче провадження», що впливають на інтереси стягувача.

В судове засідання боржник ОСОБА_3 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області за довіреністю ОСОБА_5 заперечувала проти скарги і просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що не вважає, що стягувачем порушені строки звернення до суду із скаргою, в порядку ст. 383 ЦПК. Крім того, пояснила, що державним виконавцем за ВП №49809490 були вжиті всі заходи, направлені на виконання виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_3 Так, проводились виконавчі дії щодо встановлення майна боржника, яке не було виявлене, окрім транспортного засобу, на який в 2016р. був накладений арешт і він й до цього часу перебуває у розшуку. Підстав для приводу боржника до органів ДВС та накладення на нього штрафу з-за неявки, - не було, оскільки встановлена адреса реєстрації боржника, за якою кілька разів здійснювались виходи державного виконавця, про що складені акти. Між тим, він за вказаною адресою не проживає і квартира йому не належить на праві власності. Крім того, боржнику вручались вимоги державного виконавця, в т.ч. і його представникам. При цьому, ОСОБА_3 повідомляв різні адреси (по Україні) його перебування/знаходження/проживання і державним виконавцем давались доручення, які направлялись до відповідних органів ДВС щодо перевірки наявності майна, що належить ОСОБА_3 за цими адресами. Були отримані відповіді, що майно відсутнє. Крім того, зазначила, що ухвала суду від 16.02.2017р. до органів ДВС не надходила.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши наявні матеріали та матеріали виконавчого провадження №49809490, суд приходить до наступного:

встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 від 27.04.2017р. повернуто стягувачеві ПАТ «Сбербанк» виконавчий лист, виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.06.2013р. №2-1152/10 про стягнення з ОСОБА_3 6060000,00грн., судових витрат в сумі 1730грн., а всього 6061730,00грн. (ВП №49809490). Підстави повернення зазначені у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Вказану постанову стягувач отримав 15.05.2017р.

Стягувачем було оскаржено дане рішення начальнику відділу ДВС, про що 24.05.2017р. подано відповідну скаргу. За результатами розгляду скарги, в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5 винесено постанову від 29.06.2017р., яку банк отримав 06.07.2017р., про відмову у задоволенні скарги.

Дану скаргу, в порядку ст. 383 ЦПК, подано до суду 12.07.2017р., що підтверджується даними штампу поштового відправлення, яка надійшла до суду 17.07.2017р.

Таким чином, суд вважає, що скаржником стягувачем за виконавчим провадженням строки звернення до суду із даною скаргою, не порушені.

Крім того, встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області з 15.01.2016р. перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1152/10, що виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сбербанк» коштів в розмірі 6061730грн. (ВП №49809490).

01.02.2016р. державним виконавчем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 606173грн. та приєднано виконавче провадження до складу зведеного виконавчого провадження №51048316.

27.04.2017р. державним виконавцем винесено постанову про виведення ВП №49809490 із зведеного ВП і цього ж дня винесена оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому, за період з 15.01.2016р. по 27.04.2017р., державним виконавцем вживались заходи щодо розшуку нерухомого та рухомого майна боржника, шляхом направлення запитів до відповідних органів. Надійшли відповіді про відсутність такого майна. Крім того, за отриманою інформацію, у боржника виявлено на праві власності транспортний засіб, на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук.

Також, за встановленим місцем реєстрації, державним виконавцем неодноразово направлялися виклики до органів ДВС та вимоги державного виконавця; здійснювалися виходи за місцем реєстрації щодо розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення, про що складені акти. Між тим, ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає і дана квартира не належить йому на праві власності. Крім того, встановлено, що боржник не працює і не є пенсіонером.

Як ОСОБА_3, так і його представникам, що діяли за довіреностями, державним виконавцем вручались вимоги державного виконавця. При цьому, за отриманою інформацією про різні місця проживання боржника, державним виконавцем виносились доручення для здійснення виконавчих дій щодо розшуку майна, які направлялись до виконання у відповідні органи ДВС. Між тим, за отриманими матеріалами виконання, майно виявлене за вказаними адресами не було. Звертався державний виконавець до суду й з поданням про примусове проникнення до житла за місцем реєстрації боржника. Між тим, за судовими рішеннями у задоволенні такого подання було відмовлено.

Державним виконавцем неодноразово направлялися запити до органів прикордонної служби щодо отримання інформації, чи перетинав кордон ОСОБА_3 Такі відомості були отримані.

Крім того, державний виконавець звертався до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника і за ухвалою Соснівського райсуду м. Черкаси від 06.07.2016р. у його задоволенні відмовлено. Після перегляду апеляційним судом вказаного рішення, ухвала від 06.07.2016р. була скасована. За результатами повторного розглдяду подання, ухвалою Соснівського райсуду м. Черкаси від 16.01.2017р. також відмовлено у задоволенні подання.

Дійсно, встановлено, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2017р. тимчасово обмежено у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання ним своїх зобов»язань згідно рішень суду (за ВП №51048316).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Питання, пов»язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Крім того, ЦПК України передбачає норми щодо направлення особам, які брали участь у розгляді справи, копій судових рішень, які набрали законної сили.

Крім того, як зазначено у листі Міністерства юстиції України та Адміністрації державної прикордонної служби України від 27.05.2008р. №25-32/463 та №25-5347, - державний виконавець лише після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов»язань направляє копію ухвали для виконання до АДПСУ.

Під час розгляду скарги встановлено, що дане судове рішення від 16.02.17р. ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було направлено до органів ДВС. При цьому, відповідно до супровідного листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2017р. за №224-2365/17вих. ухвала суду від 16.02.2017р. щодо ОСОБА_3 направлена до Адміністрації державної прикордонної служби України для виконання і отримана 09.03.2017р. (повідомлення рекомендованого листа 574).

Права і обов»язки виконавців, обов»язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1, 2 статті 36 згаданого Закону, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

За дослідженими матеріалами виконавчого провадження, судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалися виконавчі дії щодо встановлення місця реєстрації/проживання та перебування боржника. Було встановлено місце його реєстрації, за повідомленими ОСОБА_3 даними щодо місця його проживання, вживались заходи щодо перевірки обставин про фактичне його проживання та розшук наявного майна, про що свідчать відповідні матеріали. Отже, державним виконавцем були виконані вимоги закону щодо організації розшуку боржника.

За результатами розгляду скарги, судом не встановлено обставин, за яких слід вважати, що у державного виконавця були підстави для накладення штрафу на боржника ОСОБА_3, відповідно до вимог ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що ні в скарзі до суду, ні в судовому засіданні стягувачем та його представником не доведено незаконність постанови в.о. начальника відділу ДВС від 29.06.2017р.

Таким чином, суд вважає, що підстав для скасування постанови від 27.04.2017р. та постанови від 29.06.2017р., немає, а тому в цій частині скарга не підлягає до задоволення. Крім того, слід відмовити й у задоволенні скарги в частині вимог про зобов»язання державного виконавця приступити до належного примусового виконання виконавчого листа №2-1152/10.

Частиною восьмою статті 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивачем подано таку заяву.

Відповідне клопотання заявлене представником стягувача в судовому засіданні по даній справі і воно прийняте судом, оскільки не порушуються права та інтереси учасників процесу і не суперечить нормам цивільно-процесуального законодавства. Крім того, на думку суду, застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України узгоджується з положеннями ЦПК України в частині застосування цих норм закону щодо процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, вимоги скарги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р., - слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 383, 293, 209, 207 ч.1 п.5 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов»язання вчинити певні дії, - відмовити.

Вимоги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий: ОСОБА_6