Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2338/17
Провадження № 2/553/1132/2017
У Х В А Л А

Іменем України

24.11.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Полтава Капітал Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року КС "Полтава Капітал Плюс" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05.09.2016 року між КС "Полтава Капітал Плюс" та відповідачем укладений кредитний договір № 3052-7220-7501, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1400 грн. 00 коп. строком на 30 тижнів з 05.09.2016 року по 03.04.2017 року зі сплатою фіксованої процентної ставки 1,5 % за один календарний день. Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобовязання, станом на 06.09.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 116334 грн. 93 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 1375 грн. 88 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 114959 грн. 05 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 надала суду зустрічну позовну заяву від імені ОСОБА_1 до КС "Полтава Капітал Плюс" про визнання недійсним Кредитного договору № 3052-7220-7501 від 05.09.2016 року, з підстав, передбачених ст. 233 ЦК України, посилаючись на те, що від укладений під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах, а також посилаючись на недотримання при його укладенні вимог ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", просила прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним.

Представник позивача проти задоволення клопотання представника відповідача не заперечував.

При вирішенні судом клопотання представника відповідача встановлено, що зустрічна позовна заява оформлена не у відповідності з вимогами ст. 119 ЦПК України.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору, розміри ставок якого встановлені Законом України "Про судовий збір" № 3674-УІ від 08.07.2011 року для фізичних осіб з позовних вимог немайнового характеру в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як не надано доказів того, що позивач звільнений від його оплати.

Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вважає себе звільненим від сплати судового збору з підстав, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Разом з тим, вказані твердження суперечать чинному законодавству.

Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не повязаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" N 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, тим паче, що вказаним законом урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у звязку з задоволенням побутових потреб (ст. 1).

Зі змісту позову вбачається, що правовідносини між сторонами по справі Кредитної спілки "Полтава Капітал Плюс" та ОСОБА_1 виникли з кредитного договору № 3052-7220-7501 від 05.09.2016 року, предметом якого є кошти в сумі 1400 грн.

При цьому, аналіз положень вказаного договору переконливо свідчить про те, що кредитні кошти не надавались позичальнику ОСОБА_1 на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, що є основною ознакою споживчого кредиту.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не може бути визнаний споживачем в розумінні п.п. 19, 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", а на спірні правовідносини між сторонами не розповсюджуються норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення від сплати судового збору.

А відтак, суд приходить до переконливого виставку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 оформлена з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України та заслухавши думку учасників процесу, керуючись ст. 121 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Полтава Капітал Плюс" про визнання недійсним кредитного договору залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3