_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/103/17
УХВАЛА

28.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

ТОВ «Кей-Колект» у заяві в обґрунтування своїх вимог зазначає, що не заперечує ту обставину, що ТОВ «Кей-Колект» не є і не було в складі осіб, які приймали участь у вищезазначеній справі №520/13556/15-ц, проте наполягає, що ухвала суду, яка була постановлена за наслідками розгляду клопотання позивача ОСОБА_3 у цій справі є необґрунтованою, оскільки вказаною ухвалою суду накладено арешт на частку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та на яку ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги як іпотекодержатель, що в свою чергу судом під час постановлення ухвали суду не було враховано, чим порушені інтереси ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя.

Представник ТОВ «Кей-Колект» на підтвердження наведених обставин зазначає про існування договору факторингу, за яким право вимоги по договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект», і долучає ухвали районних судів, якими по аналогічним обставинам суди задовольняли вимоги заявників та просить врахувати під час ухвалення рішення по даній заяві.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.04.2017 року справу за вказаною заявою ТОВ «Кей-Колект» прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника ТОВ «Кей-Колект» заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної заяви та просив суд відмовити у її задоволенні.

Інші сторони по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Під час розгляду вказаної справи, Київським районним судом міста Одеси 30 жовтня 2015 року постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2015 року накладено арешт на приналежну ОСОБА_4 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.01.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 30.10.2015 року - скасовано. Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4. В решті заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

22 січня 2016 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1200000 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 6090 гривень 00 копійок.

24.04.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Надалі 27.04.2017 року ТОВ «Кей-Колект» надав до Київського районного суду міста Одеси апеляційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №520/13556/15-ц.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.10.2017 року апеляційне провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову закрито. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику для подання до належного суду першої інстанції, в якому перебуває справа на цей час.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» підтвердив, що в цій заяві ним заявлено вимогу щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц.

В обґрунтування заявленої вимоги ТОВ «Кей-Колект» зазначив, що ухвала суду, яка була постановлена за наслідками розгляду клопотання позивача ОСОБА_3 у цій справі є необґрунтованою, оскільки вказаною ухвалою суду накладено арешт на частку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та на яку ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги як іпотекодержатель, що в свою чергу судом під час під час постановлення ухвали суду не було враховано, чим порушені інтереси ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наданих представником ТОВ «Кей-Колект» документів до заяви, судом встановлено, що 30 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 70000 доларів США, зі сплатою 12,5 відсотків річних, в термін з 30 липня 2007 року по 30 липня 2022 року .

30 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір (майнова порука), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №2170.

За умовами вказаного іпотечного договору, іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в рівних частках, по ? кожному.

Пунктом 1.1 вказаного договору іпотеки зазначено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2007 року та договором про надання споживчого кредиту №0 від 30.07.2007 року.

На підставі вказаного іпотечного договору, в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 30.07.2007 року зареєстровано тип обтяження заборона на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 5391855.

У звязку з чим, судом встановлено, що належна ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в рівних частках, по ? кожному квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки за іпотечним договором (майнова порука) від 30 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №2170.

Представник ТОВ «Кей-Колект» посилається на те, що ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги від АКІБ «УкрСиббанк» по кредитному договору №0 від 30.07.2007 року та договору іпотеки від 30.07.2007 року, предметом іпотеки якого є майно на яке було накладено арешт ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2015 року по справі №520/13556/15-ц.

З наданих до суду документів, судом також встановлено, що 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісною кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторів; своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Отже факторинг передбачає наявність одночасно трьох умов:

- первинний кредитор поступається новому кредиторові грошовою вимогою в цілях здобуття фінансування:

- новий кредитор сплачує первинному кредитору як компенсацію певну грошову суму (фінансування);

- новий кредитор отримує плату за користування грошовими коштами, наданими первинному кредиторові. Способи визначення доходу новою кредитора можуть бути самими різними - знижка з вартості боргу, відсотки, комісійні, їх поєднання.

Факторинг є двостороннім зобов'язанням сторін (з однієї сторони - надання грошових коштів у розпорядження, а з другої сторони - відступлення права грошової вимоги та здійснення оплати). У той же час, правова конструкція заміни кредитора у зобов'язанні (цесії), наявності будь-якого зустрічного зобов'язання, як то надання грошових коштів, сплати винагороди за відступлення права вимоги тощо, не передбачає.

Представником ТОВ «Кей-Колект» до вказаного договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, надано витяг з додатку №1, з якого вбачається, що від АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» перейшло вимоги за кредитним договором №0: щодо договору іпотеки від 30.07.2007 року заставодацем якого є ОСОБА_1 та договору поруки від 30.07.2007 року у відношенні ОСОБА_4.

Представником ТОВ «Кей-Колект» жодним доказом не підтверджено, що на підставі вказаного договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги за договором іпотеки (майнова порука) від 30 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №2170, предметом якого є майно квартира АДРЕСА_1 належна ОСОБА_4 і ОСОБА_2, на ? частку якої накладено арешт на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2015 року по справі №520/13556/15-ц.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц є необґрунтованою, оскільки заявником жодним чином не підтверджено порушення його прав та інтересів під час вжиття вказаних заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі забезпечення позову про стягнення грошових коштів відповідач може з дозволу суду замість допущеного виду забезпечення внести на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній заяві. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Отже заяву про скасування заходів забезпечення позову можуть подати сторони або особа щодо якої вжиті заходи забезпечення позову.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи, що заявник ТОВ «Кей-Колект» та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», не були сторонами, третіми особами, що заявили самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд вважає, що ТОВ «Кей-Колект» не є належною стороною на звернення до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України. У такому разі ТОВ «Кей-Колект» не позбавлений права пред'явити відповідний позов про звільнення майна з-під арешту, якщо вважає, що вжитим заходом забезпечення позову порушуються його права, у тому числі як іпотекодержателя.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №520/13556/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особи які не приймали участь під час проголошення ухвали суду, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий Калініченко Л. В.