КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1485/17
Провадження №2/319/701/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі Синяковій О.І.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у розгляді справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Більмак Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області, про визнання права власності на будинок за набувальною давністю, третя особа - державний реєстратор, кадастровий реєстратор виконавчого апарату ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вище вказана позовна заява.

В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який складається з : літ.А - житловий будинок, загальною площею 44,6 кв.м., житловою 27,6 кв.м., літ.а - прибулова, літ.Б- сарай, літ.В - вбиральня, літ.Г- сарай, №1 - огорожа, №2 огорожа, №3 - ворота,№4- ганок, розташований за адресою: Запорізька область, Більмацький район, с.Білоцерківка ,вул.Миру,196 за набувальною давністю.

Обгрутовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що вона за допомогою своїх рідних ( матері та сестри) придбала вказаний будинок за усною домовленістю без оформлення відповідних документів з ОСОБА_3 20 вересня 2002 року. В цей же день вселилась в будинок а стала господарювати. З того часу вона вільно, відкрито і безперервно володіє вказаним нерухомим майном, тобто більше 15 років. Позивач протягом усього періоду добросовісно користується житловим будинком, проводить поточний ремонт, сплачує податок на землю. Тому вважає, що в неї є всі наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій прохала позов задовольнити на тих підставах, що викладені в заяві, та визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав суду заяву, в якій вказав, що ОСОБА_2 селищна рада Більмацького району Запорізької області проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, прохав провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Державний реєстратор, кадастровий реєстратор виконавчого апарату ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області в судове засідання не з"явився, про час і місце проведення повідомлявся. Будь-яких клопотань стосовно розгляду справи від третьої особи не надходило, повідомлення про згоду на участь у справі від неї не надійшло. Тому справа розглянута за відсутності третьої особи, що узгоджується з вимогами ч.3 ст.36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) .

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності ОСОБА_1 як позивача, представника ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області як відповідача.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, з»ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З письмових пояснень позивача, які визнані та не оспорюються представником відповідача, позивач за допомогою своїх рідних ( матері та сестри) придбала будинок, який є предметом спору, за усною домовленістю без оформлення відповідних документів у ОСОБА_3 20 вересня 2002 року. В цей же день вселилась в будинок та стала господарювати. З того часу вона вільно, відкрито і безперервно володіє вказаним нерухомим майном, тобто більше 15 років. Позивач протягом усього періоду добросовісно користується житловим будинком, проводить поточний ремонт, сплачує податок на землю ( а.с.2-3).

Позивач ОСОБА_1 з 20 вересня 2002 року по теперішній час проживає в будинку по вул..Миру, 196 (до перенумерації вул.Миру, 145) в с.Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, і фактично з 2002 року відкрито, безперервно володіє і користується ним, що підтверджується копією довідки виконкому ОСОБА_2 селищної ради Більмацького району Запорізької області від 21 червня 2017 року № 500 ( а.с.10).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Миру, 196 в с.Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, який виготовлений 10 травня 2017 року, право власності на житловий будинок не зареєстровано ( а.с.7).

В матеріалах справи міститься дві копії розписки, якими ОСОБА_3 засвідчив про отримання 20 вересня 2002 року грошових коштів від матері позивача - ОСОБА_4 в сумі 3000 (три тисячі) гривень за житловий будинок, який продав. Решту коштів за проданий житловий будинок сестрою позивача - ОСОБА_5 було сплачено 11 травня 2006 року ( а.с.5,6).

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Відсутність реєстрації права власності в даному випадку не перешкоджає визнанню права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В п.13 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2002 року по теперішній час відкрито, безперервно володіє і користується даним житловим будинком.

Згідно копії технічного паспорту на цей будинок, право власності на нього не зареєстровано, відхилень від планувального завдання БТІ не виявлено.

На теперішній час позивач бажає набути право власності на будинок за набувальною давністю, оскільки вона більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України , правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК або раніше тобто до 1 січня 2001 року. Як зазначалось вище, позивач житловим будинком користується з 2002 року.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду.

Зважаючи на вище викладе, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 з 2002 року відкрито, безперервно володіє і користується житловим будинком, розташованим по вул. Миру, 196 в с.Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, утримує його, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами ( а.с.12,13-14), з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є всі наявні підстави передбачені законом для задоволення позову.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першо їстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.")

Керуючись ст. 16, 328, 334ЦК України, ст. 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок за набувальною давністю,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок літера "А" , загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м., прибудова - літера "а", сарай літера "Б", вбиральня літера "В", сарай літера "Г", №1 - огорожа, №2- огорожа, №3 - ворота, № 4 - ганок, розташований за адресою: Запорізька область, Більмацький район, с.Білоцерківка, вул. Миру,196 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.О.Мальований