АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1974/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І., Нерушак Л. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Агро» КВГ на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна, -

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ТОВ «Альфа-Агро» КВГ - Поліщука Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,62 га., яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2003 року.

Позивачка вказує, що фактично спадщину після смерті ОСОБА_9, прийняли вона та відповідач ОСОБА_7, але на даний час сторони не можуть дійти згоди про розподіл спадщини, а оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, то ОСОБА_6 позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса.

У зв'язку із чим, ОСОБА_6 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,62 га., яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2003 року, належну на праві власності ОСОБА_9 Стягнути із неї, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5000,00 грн., за належну йому частку в спадковому майні.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, згідно умов якої:

- за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку площею 2,62 га, яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2003 року, належну ОСОБА_9;

- ОСОБА_7 не заперечує, щоб за ОСОБА_6 було визнано право власності на земельну ділянку площею 2,62 га, яка розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2003 року, належну ОСОБА_9;

- ОСОБА_6 сплачує ОСОБА_7 до підписання мирової угоди кошти у розмірі 5000,00 грн. за його частку у спадковому майні;

- сторони відмовляються від взаємних претензій з приводу понесених судових витрат.

Провадження у справі - закрито.

В апеляційній скарзі ТОВ «Альфа-Агро» КВГ, як особа, яка не приймала участі в розгляді справи, однак вважаючи ухвалу суду першої інстанції такою, що прямо впливає на обсяг законних прав та інтересів апелянта та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної ухвали, просить ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «Альфа-Агро» КВГ підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно вимог п.4 ст.311 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що умови запропонованої сторонами мирової угоди не суперечать закону і не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Однак, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з наступних підстав.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_6 звернулась до Смілянського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно та його розподіл. Предметом визнання права власності на спадкове майно являється земельна ділянка, яка знаходяться в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в розмірах 2,62 га. Вказана земельна ділянка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 19.08.2003 року.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Проте, згідно матеріалів справи, сторони по справі - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який, як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.03.1967 року, є сином померлої спадкодавиці ОСОБА_9, із відповідними заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 взагалі не звертались, спадкова справа в Смілянській держнотконторі не заводилась, про що свідчить довідка Смілянської Державної нотаріальної контори від 15 лютого 2017 року за №238/01-16 (а.с.19) та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №46731175 від 11 лютого 2017 року (а.с.20). Оскільки спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 не заводилася, відсутня і відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, фактично між сторонами відсутній спір про право, який потребує захисту в судовому порядку.

Крім того, під час розгляду справи, поза увагою суду першої інстанції залишилося з'ясування питання щодо кола спадкоємців після смерті спадкодавиці ОСОБА_9, як і того, до числа якої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_9 віднесена позивачка ОСОБА_6, яка згідно зазначених нею вимог в позовній заяві успадкувала земельну ділянку розміром 2,62 га після смерті ОСОБА_9 шляхом фактичного прийняття спадкового майна.

Також, визнаючи між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при відсутності між ними спору про право, який підлягає судовому захисту, мирову угоду на запропонованих сторонами умовах та закриваючи у зв'язку із цим провадження по справі, суд першої інстанції не залучив до участі по справі фактичного власника спадкового майна , яке віддано в оренду на час виникнення спору (орендодавця) в особі Смілянської районної державної адміністрації та орендаря земельної ділянки - ТОВ «Альфа-Агро» КВГ, (а.с. 26-29), у зв'язку із чим висновок суду в оскаржуваній ухвалі про те, що умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб є нічим неаргументованим.

Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,62 га, розташованої в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області виданий 19 серпня 2003 року на ім'я ОСОБА_9 (а.с.9), в той час коли відповідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.4)

Згідно наявних матеріалів справи, земельна ділянка розміром 2,62 га, відповідно до умов договору оренди землі від 05 травня 2014 року, укладеного між Смілянською районною державною адміністрацією та ТОВ «Альфа-Агро» КВГ передана в оренду строком на 20 років ТОВ «Альфа-Агро» КВГ. Відповідно до пункту 38 зазначеного договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. (а.с.26-28)

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору.

Не може визнаватися судом мирова угода, яка порушує права, свободи й охоронювані законом інтереси інших осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнання судом першої інстанції мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевело право власності на орендовану земельну ділянку розміром 2,62 га на позивачку ОСОБА_6, що призвело до припинення договору оренди землі від 05 травня 2014 року та суттєво вплинуло на права та обов'язки орендодавця та орендаря за припиненим договором оренди землі.

Так як визнанням мирової угоди порушуються права та обов'язки сторін за договором оренди землі, то відповідно до статті 292 ЦПК України орендар земельної ділянки, ТОВ «Альфа-Агро» КВГ , як особа, яка не була залучена та не приймала участі в розгляді справи, проте, вважає , що ухвала суду першої інстанції є такою, що прямо впливає на обсяг законних прав та інтересів апелянта, має право на подання апеляційної скарги, і цим правом товариство скористалося.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового переконання, що мирова угода, укладена між сторонами -ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і визнана судом ухвалою від 22 лютого 2017 року не суперечить закону, укладена в інтересах сторін, стосується лише їх прав та обов'язків, предмета заявленого позову і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оскільки ухвала Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року постановлена із порушенням вимог процесуального закону, вона не може залишатися в законній силі і підлягає до скасування із поверненням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307, 311, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Агро» КВГ - задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року про визнання мирової угоди між сторонами по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна - скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна - направити до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :