АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Подільського районного Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Юлії Йосипівни про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказувала, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив подання, оскільки боржник має змогу виконувати рішення суду, проте починаючи з 2009 року не вчиняє жодних дій по сплаті аліментів. При цьому, апелянт посилається на відповідь з міграційної служби, відповідно до якої боржник за цей час неодноразово перетинав кордон.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, у їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Справа № 758/12415/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11456/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Як встановлено судом першої інстанції, 24.11.09 р. Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів па утримання доньки ОСОБА_2

13.01.2017 головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Ю.Й. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53238107.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що ОСОБА_4 обізнаний про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази адреси його проживання, відомості про наявність чи відсутність у нього майна, що не дає змогу достовірно встановити про існування у нього реальної можливості викопати рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, законодавством встановлена можливість тимчасово обмежити особу у праві виїзду за межі України у разі ухилення від виконання судового рішення.

В даному випадку, колегією суддів встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.04.2009 р. і до досягнення дитиною повноліття, був виданий ще 22.06.2009 р.

З довідок розрахунків державних виконавців вбачається, що ОСОБА_4, з моменту видачі виконавчого листа та по час розгляду цього подання, взагалі не сплачував аліментів на користь ОСОБА_1 (а.с.55-59).

Станом на момент подачі вказаного подання докази того, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які дії щодо виконання судового рішення відсутні.

Також відсутні докази наявності об'єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду, хоч в будь-якій його частині.

Разом з тим, як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України, за період дії судового рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_4 неодноразово перетинав державний кордон України. Такі його поїздки, очевидно, пов'язані з витрачанням грошових коштів, в той час як аліменти на дитину за цей час не сплачувалися взагалі.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 зобов'язаний законом та відповідним рішенням суду приймати участь в утриманні дитини. Свій обов'язок батька має виконувати добровільно.

Колегія суддів вважає, що боржник ОСОБА_4 у разі зміни місця проживання повинен був повідомити державного виконавця або ОСОБА_1, надати саму повну інформацію щодо місяця свого проживання та перебування, а також, щодо наявності роботи.

Не виконання таких умов саме і є ухиленням від виконання рішення суду, порушенням прав і свобод дитини на утримання якої боржник винен сплачувати аліменти та її матері на користь якої він винен їх сплачувати.

Судом першої інстанції не було враховано зазначеного, формально розглянуто питання та помилково відмовлено у задоволенні подання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що подання головного державного виконавця Подільського районного Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Юлії Йосипівни про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон необхідно задовольнити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року скасуванню, з постановленням нової про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання головного державного виконавця Подільського районного Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Юлії Йосипівни про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно Виконавчого листа №2-3330/09, виданого 24.11.2009р. щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання їх малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно по 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2009р. і до досягнення дитиною повноліття, а саме по 10 травня 2024 року.

Ухвала є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді