АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6856/17
Справа №638/8925/17 Головуючий 1 інст. Хайкін В.М.
Категорія :договірні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

Суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

За участі секретаря Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року

у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13.12.2006 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг, згідно якого на ОСОБА_3 покладено обовязок продажу квартири АДРЕСА_1, вартістю не нижче 1 010 000 грн., що належала на праві приватної власності ФОП ОСОБА_1

До вказаного договору долучався додаток у вигляді висновку оцінювача щодо вартості даної квартири та надано ОСОБА_3 довіреність з правом продажу даного нерухомого майна, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4 13.12.2006 року за № 4034. Проте як виявилось, квартира була продана за 60000 грн , що на 950 тис. грн. нижче від оціночної ціни.

У звязку з чим, позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №17-а по пр..Правди,5 у м. Харкові, від 28.12.2006 р., укладений ОСОБА_5 діючою від імені ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за № 9256, приватним нотаріусом ОСОБА_6

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 28.12.2006 року, укладений між ОСОБА_3 діючою від імені ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за № 9256, приватним нотаріусом ОСОБА_6, предметом якого є квартира № 17-А, по пр..Правди,5 м. Харкова.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить скасувати рішення районного суду, новим рішенням у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 13 вересня 2007 року між Банком та громадянкою України ОСОБА_7 укладений Кредитний договір № 5693356. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 5693450 від 13.09.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 4285 (далі - Договір іпотеки), згідно з як було передано в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення Договір іпотеки є чинним та не припинив свою дію, про що, зокрема, було відомо відповідачу.

Окрім цього, зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд невірно застосував норми матеріального права, які регулюють правовідносини по вчиненню правочинів представником. Зокрема, судом як підставу для задоволення позову одночасно застосовано і ст. 241 ЦК України, і ст. 232 ЦК України.

Також, вважали, що представник позивача - ОСОБА_3, підписуючи договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка ніяких обмежень щодо ціни продажу квартири не мала. Зазначена довіреність на момент вчинення правочину не була скасована та на дату винесення оскаржуваного рішення не була визнана недійсною.

Таким чином, висновок суду про перевищення представником позивача повноважень при укладенні оскаржуваного правочину є безпідставним та не підтверджений належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія вважає , що апеляційна скарга ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, як представником ФОП ОСОБА_1, при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу були грубо порушені права останньої, у звязку з чим договір є недійсним.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ «Перший Український міжнародний банк» не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, разом з тим, судом вирішено питання про їх права, які вони заявляють на зазначену квартиру, як на предмет, переданий в іпотеку банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13.12.2006 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг, згідно якого на ОСОБА_3 покладено обовязок продажу квартири АДРЕСА_4 вартістю не нижче 1 010 000 грн, що належала на праві приватної власності ФОП ОСОБА_1

До вказаного договору долучався додаток у вигляді висновку оцінювача щодо вартості даної квартири. У звязку з вказаним ФОП ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 довіреність з правом продажу даного нерухомого майна, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4 13.12.06 за № 4034.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 квартиру №17-А по пр..Правди,5 у м.Харкові за ціною 57983 грн.

Відповідно висновку про оцінку вартості обєкту нерухомості вартість зазначеної квартири на 08 грудня 2006 року становить 1010000 грн.

ПАТ «ПУМБ» до апеляційної скарги надані докази, відповідно до яких вбачається, що 13 вересня 2007 року між Банком та громадянкою України ОСОБА_7 укладений Кредитний договір № 5693356. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 5693450 від 13.09.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 4285 (далі - Договір іпотеки), згідно з як було передано в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення Договір іпотеки є чинним та не припинив свою дію, про що, зокрема, було відомо відповідачу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції договір іпотеки виконаний не був. Даних що у передбаченому порядку він визнаний недійсним, матеріали справи не містить. На час ухвалення рішення та визнання договору купівлі-продажу недійсним, власником спірної квартири був ОСОБА_2, якому достеменно було відомо про наявність правовідносин з банком.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 2006 року, суд першої інстанції порушив встановлений законом порядок визнання правочинів недійсними.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає. Суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглянув питання про визнання права власності на будинок без врахування вимог закону.

Відповідно до п. 13 постанови Пленум Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ФОП ОСОБА_1 не зазначила інших учасників справи, окрім ОСОБА_8, а суд першої інстанції не з'ясував коло належних відповідачів та, в порушення вимог ст. 33 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не роз'яснив позивачу право на залучення їх до участі у справі та правові наслідки щодо не реалізації такого права, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Колегія суддів ухвалює нове рішення, яким у задоволенні позову відмовляє.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Швецова

судді А.В.Котелевець

ОСОБА_9