Номер провадження 2/754/4285/17
Справа №754/5876/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Кудрі А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому зазначила про те, що 09.09.2013 р. між ПАТ «Київпроект» та нею було укладено Контракт №1 з членом правління ПАТ «Київпроект», відповідно п. 3.3. якого, відповідач взяв на себе зобов'язання виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 70 мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.07.2014 р. з нею було припинено трудові відносин. Станом на день подачі даної позовної заяви, відповідачем не було виплачено позивачу вихідну допомогу, передбачену п.п. 3.3 Контракту №1. З причин невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по виплаті вихідної допомоги, з урахування заяв про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача 224000 грн. вихідної допомоги, та 269245,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає виплаті за час затримки виплати вихідної допомоги за період з 03.07.2017 р. по 06.11.2017 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і просив суд залишити позов без задоволення.

В поданих до суду письмових запереченнях від 06.07.2017 р. вх. №29519, представник відповідача, зазначив, що між позивачем та відповідачем розглядався аналогічний спір про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. За результатами розгляду зазначеної справи Деснянським районним судом м. Києва 19.11.2015 р. винесено рішення про задоволення позовних вимог, зокрема вирішено стягнути з ПАТ «Київпроект» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільнені в розмірі 36540 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04.07.2014 р. по 19.10.2015 р. в сумі 463381,75 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2016 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року залишено без змін. Колегія суддів підтвердила правильність висновок суду апеляційної інстанції про виконання ОСОБА_1 обов'язків першого заступника голови Правління та члена Правління за сумісництвом.

В поданих до суду додаткових поясненнях, представник позивача зазначив, що твердження сторони відповідача про те, що між сторонами розглядався аналогічний спір не відповідає дійсності. Не заперечував, що сторони приймали участь по розгляду справи №754/10483/145-ц як позивач та відповідач. Однак у вказаній справі позивач зверталась до суду з позовом через помилку в розрахунку вихідної допомоги при звільненні її з основного місця роботи - першого заступника Голови правління відповідача. Натомість, заявлені позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на порушенні відповідачем інших трудових правовідносин з позивачем, встановлених Контрактом №1, а саме порушені обов'язку по виплаті вихідної допомоги встановленого п.п.3.3 Контракту №1 як члену Правління відповідача.

Крім того, звернув увагу суду, що Апеляційний суд міста Києва у своєму рішенні від 10.03.2016 р. у справі №754/10483/15-ц вказав, що відсутні підстави включати до вихідної допомоги при звільненні позивача з посади першого заступника Голови Правління її винагороду за виконання обов'язків члена Правління відповідача згідно Контракту, адже останні обов'язки є сумісництвом. З даним твердженням погодився і Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 07.07.2016 р. у справі №754/10483/15-ц.

Наголосив, що справа №754/10483/15-ц не є аналогічною даній справі, адже в ній позивач звертався з вимогою усунути порушення інших трудових правовідносин.

Крім того, представник позивача в додаткових поясненнях зазначає, що посилання відповідача при розгляді даного спору на п. 8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» №43 є безпідставними, адже він не регулює порядок виплати вихідної допомоги, який є предметом дослідження у даній справі.

Помилковим є посилання відповідача не тільки на пункт 8 Положення №43, а і власне саме Положення №43, адже воно було розроблено на виконання Постанови Кабінету міністрів України №245 від 03.04.1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державної підприємств, установ і організацій» та стосується працівників виключно, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцями бюджетної сфери. ПАТ «Київпроект» не є ні комунальним, ні державним підприємством, у зв'язку з цим Положення №43 не може застосовуватись при вирішенні даного спору.

В додаткових письмових запереченнях від 03.11.2017 р. вх. №47721 представник відповідача зазначив що ОСОБА_1 ніколи не обиралася членом Правління ПАТ «Київпроект» в тому числі не обиралася членом Правління рішенням наглядової ради від 09.09.2013 р., то як наслідок контракт із нею як з членом правління на підставі цього рішення апріорі не міг бути підписаний.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8.4.3 Статуту ПАТ «Київпроект» права та обов'язки членів Правління визначаються законодавством України, цим Статутом Товариства, а також трудовим договором, що укладається з кожним членом Правління.Від імені Товарита трудовий договір підписує Голова Наглядової ради чи особа, уповноважена а те Наглядовою радою (а.с.35).

У відповідності до п. 2.1 Положення про Правління ПАТ «Київпроект», затвердженого Загальними зборами акціонерів 21 квітня 2011 року та п. 8.4.9 Статуту ПАТ «Київпроект» правління складається з 5 членів. До складу Правління входять: Голова Правління, перший заступник Голови Правління і члени правління.

У зв'язку з наведеним, посада Першого заступника Голови Правління відноситься до складу Правління, у зв'язку з чим займаючи зазначену посаду ОСОБА_1 була членом Правління.

Відповідно до п.4.2 Положення про Правління ПАТ «Київпроект» впродовж 10 днів з дати обрання, з Головою правління та кожним членом Правління укладаються трудові договори (контракти), у яких передбачаються права, обов'язки, відповідальність сторін, умови та порядок оплати праці, підстави дострокового припинення та наслідки розірвання трудового договору (контракту) тощо. Від імені Товариства трудові договори (контракти) підписує Голова Наглядової ради або особа уповноважена на те Наглядовою радою.

Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «Київпроект» від 09.09.2013 року №36 продовжено повноваження ОСОБА_1 на посаді першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект» з 09.03.2013 р. строком на 3 роки (а.с.8).

Зазначеним протоколом №36, доручено Голові Наглядової Ради Товариства в особі Даяна Г.Т. підписати з членами Правління трудові договори (контракти) згідно вимог законодавства, Статуту товариства та Положення про Правління. (а.с. 9).

09.03.2013 р. між сторонами, в особі Голови Наглядової ради та члена Правління ПАТ «Київпроект» ОСОБА_1, повноваження якої продовжено на посаді першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект» (зсідання Наглядової ради ПАТ "Київпрект", протокол №36), укладено Контракт № 1 як з членом Правління ПАТ «Київпроект»

Відповідно до п. 1.1 Контракту №1 - цей контракт є трудовим договором. За им контрактом Працівник зобов'язується відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», статуту ПАТ «Київпроект» виконувати обов'язки члена Правління ПАТ «Київпроект», виконувати обов'язки члена правління - виконавчого органу Товариства, а Товариство зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Працівника згідно умов цього Контракту.

Згідно п.1.2 на підставі Контракту виникають трудові відносини між Працівником та товариством, які зі сторони останнього реалізуються його органами управління відповідно до його компетенції, визначеної Статутом Товариства. Кодекс законів про працю, інші нормативно правові акти, що регулюють трудові правовідносини поширюються на взаємовідносини Сторін за цим Контрактом (а.с.5).

Пунктом 1.3 Контракту, передбачено, що робота за цим Контрактом не є основним місцем роботи. У період дії цього Контракту Працівник може здійснювати трудову діяльність та по сумісництву та суміщати посади (а.с.5).

Відповідно до п 3.1 Контракту, за виконання обов'язків, передбачених Статутом, Положенням про Правління Товариства та цим Контрактом, Працівнику щомісячно, з моменту останнього обрання на посаду рішенням Наглядової ради Товариства, виплачується винагорода за виконання обов'язків члена Правління за рахунок коштів Товариства в розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати. Працівнику за рішенням Наглядової ради Товариства можуть надаватися додаткові виплати (а.с.6)

Відповідно до п.6.1 Контракт діє з 09.09.2013 р. до 08.09.2016 р.

Пунктом 6.3 Контракту передбачено, що набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (а.с.7).

Відповідно до умов Контракту позивач належним чином виконувала свої обов'язки, передбачені законодавством, статутом, Положенням про Правління ПАТ «Київпроект» та Контрактом №1, а відповідач в свою чергу щомісячно здійснював виплату винагороди в розмірі передбачену Контрактом №1. Жодних дисциплінарних стягнень зі сторони відповідача не застосовувалось.

Рішенням Наглядової ради ПАТ «Київпроект» від 02.07.2014 р. було припинено повноваження позивача як з членом правління ПАТ «Київпроект», згідно п.5 . 1 ст. 41 КЗпП України про що внесено відповідний запис до трудової книжки

Згідно із п. 8 ч.2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до компетенції наглядової ради належить вирішення питання про обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу.

У відповідності із ч.1 ст. 61 Закону України «Про акціонерні товариства» повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Повноваження члена виконавчого органу припиняються за рішенням наглядової ради, якщо статутом товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу.

Згідно п.3.3 уразі припинення даного Контракту працівнику товариством виплачується вихідна допомога у розмірі 70 (сімдесят) мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати (а.с.6).

У відповідності до п. 5.2 Положення та п. 8.4.12 Статуту члени Правління мають право, зокрема, отримувати винагороду за виконання функцій Члена Правління, розмір якої встановлюється відповідним трудовим договором (контрактом), укладеним з кожним з них. В даному випадку винагорода передбачена п. 2.3.4, 3.1 Контракту № 1 від 09.09.2013 р.

Згідно із п. 9.4 статуту ПАТ «Київпроект» посадовим особа органів товариства виплачується винагорода тільки на умовах, які встановлюються цивільно-правовими договорами або трудовим договором, укладеним з ними.

Згідно п.п.1 Контракту №1 - цей Контракт є трудовим договором.

Посилання представника відповідача на те, що жодних рішень про обрання ОСОБА_1 на посаду члена Правління ПАТ «Київпроект» уповноваженим органом не приймалось суд вважає необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи, Статуту ПАТ «Київпроект», Положенню про Правління та Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки як вбачається з протоколу №36 від 09.09.2013 р., саме Наглядовою Радою прийнято рішення про продовження повноважень ОСОБА_1 на посаді першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект», що в силу п. 2.1 Положення про Правління ПАТ «Київпроект» відноситься до складу Правління, на підставі чого остання обрана членом Правління.

Крім того, твердження представника відповідача про те, що між сторонами розглядався аналогічний спір (справа 754/10483/15-ц) про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки рахунку не відповідають дійсності та є такими, що не найшли підтвердження.

Зокрема, в судовому засіданні судом було оглянуто матеріали цивільної справи №754/10483/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку та за зустрічним позовом ПАТ «Київпроект» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів. Сторони дійсно приймали участь в вищезазначеній справі, однак позовні вимоги заявлялись через помилку в розрахунку вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект», а не як члена Правління відповідача.

Крім того, Апеляційний суд міста Києва у своєму рішенні від 10.03.2016 року у справі №754/10483/15-ц зазначив, що відсутні підстави включати до вихідної допомоги при звільненні позивача з посади першого заступника Голови Правління її винагороду за виконання обов'язків члена Правління відповідача, згідно Контракту, адже останні обов'язки є сумісництвом.

З даним твердженням погодився і Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 07.07.2016 р. у справі №754/10483/15-ц, де зазначено, що колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про виконання ОСОБА_1 обов'язків першого заступника Голови Правління та члена Правління за сумісництвом.

Згідно умов п. 1.3. контракту, робота за цим контрактом не є основним місцем роботи. У період дії цього контракту працівник може здійснювати трудову діяльність по сумісництву та суміщати посади.

Згідно ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28 червня 1993 року, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суди апеляційної і касаційної інстанції встановлюючи у справі №754/10483/15-ц виконання Позивачем обов'язків за Контрактом як сумісництво, вказали, що ці обов'язки є окремими трудовими правовідносинами, котрі породжують свої окремі правові наслідки. Виплата вихідної допомоги при припиненні обов'язків першого заступника Голови Правління має здійснюватись окремо від виплати вихідної допомоги при припиненні Контракту.

Враховуючи вищезазначене, оглянувши справу справу№754/10483/15-ц суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача про те, що між сторонами розглядався аналогічний спір не знаходить свого підтвердження.

Окрім того, твердження представника позивача на п. 8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затверджене наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України N 43 від 28.06.1993 р. є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, дане Положення затверджене виключно для працівників, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцями бюджетної сфери.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

З аналізу вищенаведеного слідує, що позивач виконувала обов'язки члена правління ПАТ «Київпроект» на підставі трудового контракту та на нього, в повній мірі поширюються положення КЗпП України.

Листом від 06.07.2014 р. за вх. №06-252/адм. відповідач повідомив позивача про припинення повноважень як члена Правління ПАТ «Київпроект» та відмовив в отриманні Витягу з протоколу Наглядової ради, яким затверджено рішення про припинення повноважень позивача.

02.07.2014 р. було здійснено запис до трудової книжки позивача про припинення повноважень як члена Правління ПАТ «Київпроект», згідно рішення Наглядової ради від 02.07.2014 р. та повернуто трудову книжку. Однак, позивачу не було виплачено вихідну допомогу, яка виплачується у розмірі 70 мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати, передбачену п.3.3. Контракту №1.

Щодо розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача за на користь позивача за, то суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці» , заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обовязок виплачувати працівнику заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу, поміж іншим роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, обов'язок щодо своєчасного розрахунку з працівником покладено на роботодавця.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що з позивачем повного розрахунку при його звільненні ПАТ «Київпроект» зроблено не було.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

За таких обставин, суд вважає вірним стягнути з відповідача за на користь позивача розмір вихідної допомоги в сумі 224000 грн., що відповідає розміру 70 мінімальним заробітним платам.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У відповідності до п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Враховуючи надані позивачем розрахунки та невиплату ПАТ «Київпроект» розміру вихідної допомоги, суд вважає наявні розрахунки такими, що відповідають дійсним обставинам справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку в розмірі 269245,20 грн. підлягають задоволенню.

В п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі » №14 від 18.12.2009 р. зазначено, що відповідно до положень статей10і11 ЦПКсуд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Отже, судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України з вини відповідача не були виплачені належні позивачу суми.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до із п. 1 ч. 1ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають серед іншого із трудових відносин.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 57 ЦПК України визначено, що дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Вимоги до письмових доказів встановлені ст. 64 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами с будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що при звільненні позивача відповідачем не було проведено з нею повного розрахунку, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.116,117 Кодексу законів про працю України,ст.ст.3,10,11,60,88,209,212-215,218,224-226Цивільного процесуального кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київпроект» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 224000 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 269245,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: