АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4315/17 Головуючий 1-інстанції - Бугера О.В.
Справа № 644/6080/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, Управління Державної казначейської служби України в Орджонікідзевському районі міста Харкова Харківської області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова суму нарахованої доплати до пенсії з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 136351,70 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 103900, 00 грн, та 3% річних з простроченої суми за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 19096,70 грн; з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року нараховану та не виплачену заборгованість згідно до розпорядження Пенсійного фонду України №146974 від 10.12.2014 року в розмірі 36560,80 гривень та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 17246,90 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 5515,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.09.2010 року, яке було змінено постановою апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року було задоволено його позовні вимоги частково та визнано дії неправомірними, зобов'язано провести перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 01 січня 2007 року по 31 серпня 2011 року, здійснювати в подальшому такий перерахунок та провести відповідні виплати.

Відповідачем - Пенсійним фондом України в Орджонікідзевському районі м. Харкова дану постанову виконано частково, а саме щодо перерахунку та нарахування доплати, а в іншій частині судове рішення не виконане, а саме не здійснено перерахунок доплати до пенсії за період з 01 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року та з 01 січня 2015 року та по теперішній час. Сума нарахованої доплати за період з 01 січня 2007 року по 31 серпня 2011 року в розмірі 136351,70 гривень не виплачена, що призводить до порушення його гарантованого державою права на соціальне забезпечення.

Крім того, відповідно до розпорядження Пенсійного фонду України №146974 від 10.12.2014 року було проведено перерахунок доплати до пенсії не виплаченої з 01 січня 2014 року по 01 грудня 2014 року. Розмір нарахованої та невиплаченої доплати становить 36560,80 гривень. З урахуванням вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» розмір компенсації за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року становить 103900,00 гривень з суми 136351,70 та 3% річних від простроченої суми за цей період становить 19096,70 гривень. За період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року становить 52807,70 з суми 36560,80 гривень та 3% річних з простроченої суми - 5515,40 гривень. Також ним було зареєстровано постанову апеляційного суду від 17.06.2011 року в Головному територіальному управління юстиції у Харківській області відповідно до Постанови КМУ від 03.09.2014 року №440 «Про порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» - 20.11.2014 року за №45549925. Він (позивач) неодноразово звертався до відповідача -Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова з вимогою про виконання судового рішення та проведення виплати нарахованої суми, проведення її індексації, але відповідачем його право грубо порушується.

В запереченнях на позов Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, посилаючись на те, що вищевказані судові рішення були виконані у повному обсязі та ОСОБА_3 здійснено перерахунок пенсії по інвалідності ІІІ групи, однак сума доплати не виплачена позивачу через відсутність бюджетного фінансування, просило відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

В запереченнях на позовну заяву Державна казначейська служба України, посилаючись на те, що вона не відповідає за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної республіки Крим, територіальних громад, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

Під час розгляду справи відповідно до заяви про заміну відповідача правонаступником, ухвалою від 19.04.2017 року було проведено заміну відповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Індустріальному) районі м. Харкова у зв'язку із реорганізацією шляхом злиття - правонаступником Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розмір нарахованих об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова доплат до пенсії в розмірі 136 351,70 грн. та 36 560,80 грн. по теперішній час не виплачений, що є фактично боргом держави в особі об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова перед позивачем, а не виконанням рішення суду щодо стягнення коштів за рішенням суду.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що посилання відповідачів на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої пенсії позивачу є необґрунтованим, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини право заявника на отримання надбавки до пенсії, встановлене національним законодавством, має вважатись таким, що передбачає майнове право і становить майно у значенні положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Реалізація особою права, що пов'язано з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду, що наявна вина відповідача по невиконанню судового рішення у випадку відсутності відповідних грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року визнано неправомірною відмову Управління ПФУ у Орджонікідзевського районі м. Харкова перерахувати ОСОБА_3 пенсію по інвалідності та додаткову пенсію у відповідності зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». На Управління ПФУ у Орджонікідзевського районі м. Харкова покладено обов'язок здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком: щомісячної додаткової пенсії, призначеної йому відповідно ст. 50 вищевказаного закону у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2004 року по 08 червня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по теперішній час і здійснювати такий перерахунок у подальшому, та провести відповідні виплати.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.09.2010 року в частині покладання обов'язку на Управління ПФУ у Орджонікідзевського районі м. Харкова здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я за період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасовано, та в цій частині в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно розпорядження №146974 від 23.04.2014 року ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи довічно, основний розмір пенсії станом на 01.03.2014 року складає 2976,19 грн., розрахунок проведений відповідно до рішення суду.

Відповідно до довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії у зв'язку з перерахунком пенсії згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.09.2010 року, Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року, за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.08.2011 року, розмір нарахованої доплати становить 136 351,70 гривень.

На звернення ОСОБА_3 про здійснення перерахунку та добровільного виконання судового рішення, виплати заборгованості до Управління ПФУ у Орджонікідзевського районі м. Харкова, останнє листом від 24.04.2014 року №3306-02/32 надіслало на адресу позивача копію розпорядження про розрахунок пенсії з 01.01.2014 року та повідомило, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Нарахована на вересень 2011 року сума доплати у розмірі 136351,70 грн., що буде виплачена за умови бюджетного фінансування. З 01.11.2011 року пенсія розрахована та виплачується відповідно до Постанови КМУ від 06.07.2011 року №745, з 01.01.2012 року по теперішній час пенсія розрахована та виплачується відповідно до Постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 та Законів України «Про Державний бюджет України на 2012, 2013, 2014 року».

Згідно з ч.1 ст.107 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.63 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів.

Відповідно до ст. 22, 23 Бюджетного кодексу України органи Пенсійного фонду України є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети Пенсійного фонду України на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь, затверджуються бюджети територіальних управлінь.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року (з наступними змінами), який набув чинності 01.01.2013 року, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.19 та п.20 «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно правової позиції Верховного суду України від 24.03.2015 року, висловленій у постанові по справі №21-66а15, невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за фактичної відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, згідно з п.3 якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто на може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, вказаною статтею визначено право особи на мирне володіння своїм майном, яким у спірному випадку визначаються і кошти, присуджені ОСОБА_3 за рішенням суду.

В той же час, друге речення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає можливість втручання у право власності. Але втручання у право власності можливе лише тоді, коли воно є законним та переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. При цьому, втручання має бути пропорційним та не ставити надмірного тягаря, тобто воно повинно забезпечувати справедливий баланс між інтересами особи і суспільства.

У спірному випадку втручання у право власності, яке фактично призводить до неможливості вільного розпорядження ОСОБА_3 своїм «майном», ґрунтується на законі.

Як зазначено вище, національним законодавством визначено механізм виплат за судовими рішеннями, при цьому, одним із принципів такого механізму, є черговість виплат. Таке втручання переслідує легітимну мету та стосується інтересів суспільства. Так, запроваджуючи принцип черговості, законодавець переслідував мету, яка полягає у забезпеченні рівності прав стягувачів на одержання коштів з державного бюджету за рішенням суду.

Така мета відповідає принципу справедливості, який у спірному випадку слід трактувати як забезпечення можливості особі отримати кошти у порядку черговості, тобто у порядку черговості надходження виконавчих документів для виконання.

Згідно інформації з реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, ОСОБА_3 належить до першої черги з порядковим номером в категорії черги 12380.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вини відповідачів по невиконанню судового рішення у випадку відсутності відповідних коштів немає, а втручання у право власності позивача є пропорційним, тобто забезпечує справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України вбачається, що збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відшкодування свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами бюджетного законодавства та є такими, що мають соціальну природу. Нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії за своєю правовою природою не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України в разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того згідно ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити, оскільки до вказаних правовідносин не може бути застосовано вимоги ст.625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошових зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення позивачем норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: