Провадження № 2/638/5554/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Аркатова К.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив анулювати результати нарахувань за особовим рахунком на імя ОСОБА_2 за вивід сміття та утримання будинку, що здійснений до 01.10.2014 року у відповідності до рішення суду від 18.11.2014 року, зобовязати відповідача виконати ремонтні роботи у підїзді № 1 будинку № 50-А по проспекту Перемоги м. Харкова, здійснити діяльність у відповідності до законодавства України в сфері надання житлово комунальних послуг, відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, ім'я (найменування) позивача та відповідача; зміст позовних вимог; ціну позову; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

При цьому позовна заява про вирішення спору, що виникає з договірних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам встановленим ст.119 ЦПК України, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві.

Так, зокрема, у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Зокрема, вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги про відшкодування моральної шкоди, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких він звертається з позовом, з викладенням обставин щодо якого порушеного права, гарантованого йому саме як споживачу в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», коли і в чому це виявилось, способи захисту, яких суд може вжити відповідно до цього Закону, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог доказів або наявність підстав для звільнення від доказування, про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками, оскільки в змісті позовної заяви не зазначено, в чому полягає порушення його прав саме як споживача, і яких саме, внаслідок яких саме дій відповідача, всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог доказів або наявність підстав для звільнення від доказування.

Також позивач, звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, не зазначивши її розмір, не зазначає, які саме його права як споживача були порушені, разом з тим вказуючи на підстави відповідальності відповідача, виходячи з деліктних правовідносин, що є взаємовиключним та суперечливим.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини в їх обґрунтування відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, який характер мають правовідносини, між якими сторонами вони виникли, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не викладені обставини щодо порушення його права або як потерпілого в деліктних правовідносинах, або гарантованого йому саме як споживачу в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тобто, в чому полягає саме порушення прав позивача і яких саме.

Тому за викладеним, позов не відповідає і вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, т.я. позивачем не надано документ, що підтверджує сплату судового збору, який має бути сплачений відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», а також не визначені підстави звільнення від його сплати.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися, які права, свободи чи інтереси позивача були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, згідно ст.7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" визначено наступне.

Судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

Професійний суддя повинен володіти державною мовою. У межах території, на якій відповідно до умов частини третьої статті 8 цього Закону поширена регіональна мова, держава гарантує можливість здійснювати судове провадження цією регіональною мовою (мовами). Необхідність забезпечення такої гарантії має враховуватися при доборі суддівських кадрів.

Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Згідно ч.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не відповідає вимоги ч.4 ст.119 ЦПК України з підстав викладених вище.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про захист прав споживача залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: