АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенка Д.Р.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталії Степанівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року про задоволення клопотання стягувача «Nibulon SA» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз», -

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2014 року стягувач «Nibulon SA» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати та надати згоду на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків, 4 відсотки за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США, та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, з визначенням суми стягнення в національній валюті за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року задоволено клопотання стягувача «Nibulon SA» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз».

Визнано рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nibulon SA» збитків в розмірі 17 536 000,00 доларів США, 4% за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626,09 грн..

Надано дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nibulon SA» збитків в розмірі 17 536 000,00 доларів США, 4% за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626,09 грн..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nibulon SA» у відшкодування судових витрат 243,60 грн..

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталія Степанівна подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання «Nibulon SA».

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права і при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зазначила, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), про визнання і надання дозволу на виконання якого заявлено клопотання, не стало остаточним для сторін, так як Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» було оскаржено його до Верховного суду, відділення Квінс Бенч, Комерційний суд та подана скарга прийнята до розгляду. Посилалася на те, що ні стягувач «Nibulon SA», ні суд першої інстанції не мають передбаченого законом права на визначення точних сум грошових коштів, які підлягають стягненню на підставі рішення, а тому постановлення судом першої інстанції ухвали про надання дозволу на стягнення сум, розрахунок яких проведено стягувачем самостійно, є незаконним і суперечить Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень від 1958 року та главі 1 розділу VIII Цивільному процесуальному кодексу України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталії Степанівни відхилено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталії Степанівни задоволено частково, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання компанії «Nіbulon SА» задоволено частково.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється відповідно до висновків цього рішення.

Продавці - апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» - повинні сплатити покупцям - відповідачам - компанії «Nіbulon SА» - 17 536 000 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долара США станом на 14 січня 2016 року було еквівалентно 414 585 410 грн 56 коп., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї апеляції (за виключенням витрат відповідачів - покупців - компанії «Nіbulon SА» - на їх торгового представника) несуть продавці - апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз». Витрати та збори за цією апеляцією у сумі 53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом гривні до фунта стерлінга станом на 14 січня 2016 року було еквівалентно 1 826 821 грн 68 коп., сплачуються продавцем - Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь компанії «Nіbulon SА» судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» відхилено, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року у порядку, передбаченому главою 3 ЦПК України. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Апеляційного суду м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталії Степанівни задоволено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання компанії «Nіbulon SА» до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 касаційну скаргу компанії «Nіbulon SА» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання 06 грудня 2017 року представники Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою, наданою в приміщенні суду 30 листопада 2017 року. В судовому засіданні 30 листопада 2017 року представники Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Петраш Юрій Любомирович та Ковальчук Володимир Васильович заявили клопотання про оголошення у розгляді справи перерви та надання їм часу для ознайомлення з письмовими поясненнями представника компанії «Nіbulon SА». Вказане клопотання судом було задоволено, в розгляді справи оголошено перерву до 06 грудня 2017 року до 9-00 години. Вказана дата судового засідання була узгоджена судом з представниками сторін, з урахуванням їх зайнятості в інших судових засіданнях. 06 грудня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Ковальчук Володимир Васильович подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю представлення ним інтересів посадових осіб Компанії за викликом у кримінальному провадженні у м. Полтава 06.12.2017 на 11.30- 14.00 годин. Доказів на підтвердження свого представництва до клопотання не надав, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання. Інший представник Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Петраш Юрій Любомирович причину своєї неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності представників Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз».

Представники стягувача «Nibulon SA» Васильєв Андрій Олександрович, Подпалов МиколаГригорович, Слободяник Олександр Петрович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (Україна) та «Nіbulon SА» (Швейцарія) були укладені три договори на поставку фуражної кукурудзи українського походження на умовах «СРТ…»: контракт № PSA296-FC від 21 квітня 2010 року, контракт № PSA036-FC від 06 липня 2010 року, контракт № PSA037-FC від 06 липня 2010 року.

При укладенні контрактів сторони обрали англійське право, як таке, що має застосовуватись під час вирішення спору, а також під час вирішення питання відповідності форми правочину вимогам закону.

Також в укладених між Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (Україна) та «Nіbulon SА» (Швейцарія) договорах містилося арбітражне застереження (пункт 13), відповідно до якого будь-який спір, що виникає з цього контракту або за ним, буде передаватися на розгляд арбітражу відповідно до Правил арбітражу №125 GAFTA, у редакції, дійсній на дату укладення цього контракту, і такі правила є невід'ємною частиною цього контракту, знання і розуміння яких сторони підтверджують. Місце проведення арбітражу - місто Лондон, Англія.

Також сторони погодили, що для вирішення спору буде застосовуватися форма стандартного Контракту GAFTA № 78 в тому обсязі, в якому його умови не суперечать умовами укладеним між сторонами догорів. (пункт 12 контрактів)

В зв'язку з невиконанням Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» своїх зобов'язань за укладеними з «Nіbulon SА» договорами, на підставі п.13 вказаних договорів, «Nіbulon SА» звернувся до арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA з позовом від 30 серпня 2011 року.

12 липня 2012 року арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA було прийнято рішення №14-399 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nіbulon SА» в якості відшкодування збитків за невиконання зобов'язань 26 858 000,00 доларів США, та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nіbulon SА» відсотків на зазначену вище суму, за ставкою 4% річних, що ускладнюються поквартально, з 03 березня 2011 року до дати сплати. Також вирішено, що Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» зобов'язане нести всі витрати та мито за арбітраж, відповідно до відомості, що додається.

Рішенням апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року №4323A(i) рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12 липня 2012 року №14-399 змінено в частині розміру присудженої суми, яку Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» повинно сплатити «Nіbulon SА».

За рішенням апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» повинно сплатити «Nіbulon SА» 17 536 000,00 доларів США в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 pоку і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат «Nіbulon SА» на їх торгового представника) несе Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією - 53 594,85 фунтів стерлінгів сплачуються Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

11 серпня 2014 року «Nіbulon SА» звернувся до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» з листом щодо добровільного виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року №4323A(i), однак в добровільному порядку рішення арбітражного суду боржником виконано не було.

Звертаючись до суду з клопотанням про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), стягувач «Nіbulon SА» посилався на те, що Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» рішення арбітражного суду про сплату коштів та відсотків на користь «Nіbulon SА» добровільно не виконує, а тому, з метою забезпечення реального виконання цього рішення, необхідно надати дозвіл на його примусове виконання на території України. Оскільки рішенням передбачено стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» ускладнених відсотків за ставкою 4%, що нараховуються на суму боргу з дати невиконання зобов'язань і до дати повної сплати відшкодування збитків, необхідно надати дозвіл на стягнення цих відсотків в сумі 3 071 329,52 доларів США, що обрахована за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року.

Задовольняючи подане клопотання, визнаючи та надаючи дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nibulon SA» збитків в розмірі 17 536 000,00 доларів США, 4% за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за курсом Національного Банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626,09 грн., суд першої інстанції виходив з того, що боржником рішення арбітражного суду, яке набрало чинності і є остаточним для сторін, добровільно не виконується, обставин, які свідчать про існування підстав для відмови в наданні дозволу на його виконання, судом не встановлено, а тому, вказане клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, стаття 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановила, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і, при поданні до компетентного суду письмового клопотання, виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок розгляду і вирішення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені в главі 1 розділу VIII ЦПК України «Визнання і звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню».

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове виконання рішення, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Так, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання. До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України. (ст.ст. 391, 394 ЦК України)

Згідно ст. 395 ЦПК України, суд, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року та членами якої є Швейцарія та Сполучене Королівство Велика Британія, встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року передбачає, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні у вересні 2014 року до суду з клопотанням про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), «Nibulon SA» дотримався визначеного в статті 391 ЦПК України трирічного строку на пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання.

До клопотання стягувачем було долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, а саме: належним чином завірена копія рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) та її офіційний переклад на українську мову; належним чином завірені копії укладених між Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» та «Nibulon SA» контрактів із арбітражним застереженням, що міститься в пункті 13. Додатково, на виконання вимог ст. 394 ЦПК України, до клопотання було додано: довідку за підписом Генерального директора міжнародної Асоціації з торгівлі зерном та кормами GAFTA від 21 липня 2014 року про те, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) з 23 травня 2014 року стало вирішальним, остаточним, зобов'язуючим для сторін і підлягає виконанню в Англії та в будь-якій іншій країні та її офіційний переклад на українську мову; належним чином засвідчену довіреність на підтвердження наявності у громадянина ОСОБА_7 повноважень на подання цього клопотання та її офіційний переклад на українську мову.

З викладеного вбачається, що при зверненні до суду з клопотанням про визнання і надання дозволу на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), «Nibulon SA» було дотримано вимог процесуального закону України щодо строків звернення з клопотанням та вимог Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року і ЦПК України щодо переліку документів, які повинні подаватися одночасно з таким клопотанням.

Перелік підстав для відмови в наданні дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначений в ст. 396 ЦПК України. Так, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

Вказана стаття також передбачає, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Так, згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Стаття 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також передбачає, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно

від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було

скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача. (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-39цс14 від 23 квітня 2014 року)

Заперечуючи проти клопотання «Nibulon SA» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» посилалося на існування єдиної, визначеної Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, ЦПК України та Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», безумовної підстави для відмови в його задоволенні, вказуючи, що дане рішення не набрало законної сили, тобто, ще не стало остаточним для сторін.

Проте, такі доводи Публічного акціонерне товариство «Компанія «Райз», викладені в запереченнях проти клопотання «Nibulon SA» та в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на таке.

Відповідно до п. 12.6 Правил Арбітражу №125 GAFTA, які, в силу положень пункту 13 укладених між сторонами контрактів № PSA296-FC від 21 квітня 2010 року, № PSA036-FC від 06 липня 2010 року, № PSA037-FC від 06 липня 2010 року, вважаються їх невід'ємною частиною, рішення апеляційної колегії, не зважаючи на те чи підтверджується, змінюється, вносяться поправки чи скасовується первинне рішення арбітражу, повинне бути підписане головою апеляційної колегії, і після такого підписання вважається рішенням апеляційної колегії, що є остаточним, заключним і обов'язковим. Правило 9.3 застосовується до рішення апеляційної колегії

Таким чином, винесене апеляційною колегією Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA і підписане головою колегії рішення від 23 травня 2014 року № 4323А(і), в силу положень п.12.6 Правил Арбітражу №125 GAFTA, з 23 травня 2014 року є остаточним і підлягає виконанню.

Додатково, листом за підписом Генерального директора Міжнародної організації з торгівлі зерном та кормами GAFTA від 21 липня 2014 року, засвідчено, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA по апеляції № 4323A(i) від 23 травня 2014 року було складено відповідно до договору між зазначеними сторонами щодо арбітражу згідно арбітражного регламенту GAFTA, чинного на момент укладання контрактів (GAFTA №125 від 01 липня 2007 року), який був дійсним відповідно до законодавства Англії, відповідно до норм якого він регулювався. Зазначене рішення по апеляції було складено Арбітражною Радою GAFTA, як передбачено в договорі та зазначеному Арбітражному регламенті №125. Вказане рішення по апеляції було складено по справі, яка законно може бути передана в арбітраж відповідно до законодавства Англії. Відповідно до Положення 12.6 зазначеного Арбітражного Регламенту №125 та відповідно до законодавства Англії, зазначене рішення по апеляції стало вирішальним, остаточним та зобов'язуючим з 23 травня 2014 року та від цієї дати зазначене рішення по апеляції підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні. Вказаний лист посвідчено нотаріусом з міста Лондон, Англія та апостильовано Головним Державним Секретарем Міністерства Закордонних Справ та у Справах Співдружності Її Величності за номером № К159146.

Факт оскарження Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) до Верховного Суду, відділення Квінс Бенч, Комерційний суд, та наказ судді цього суду Хамблен від 25 вересня 2014 року про право на таке звернення, не позбавляє арбітражного рішення статусу остаточного, заключного і обов'язкового та не призводить до зупинення його виконання, а лише підтверджує факт подання Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» скарги та її прийняття.

Положеннями Закону «Про арбітраж» від 1996 року (Англія), який, відповідно до Правил Арбітражу №125 GAFTA, застосовувався при проведенні арбітражу за спором між «Nibulon SA» та Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз», передбачається, що у разі, якщо сторони не домовилися про інше, арбітражне рішення, винесене арбітражним судом на виконання арбітражної угоди, є остаточним та має зобов'язальну силу, як для сторін, так і для будь-яких інших осіб, які заявляють вимоги на підставі такого рішення або у відповідності з таким рішенням. (частина 1 стаття 58)

Частина 2 даної статті передбачає, що зазначене в частині 1 не позбавляє жодну особу права оспорити арбітражне рішення, використовуючи будь-які доступні засоби арбітражного апеляційного провадження чи процедури перегляду винесеного судового рішення, чи у відповідності до положень даної частини.

Проте, положеннями Закону «Про арбітраж» від 1996 року (Англія) не передбачається, що використання стороною свого права на оскарження арбітражного рішення будь-яким чином зупиняє його виконання, позбавляє статусу остаточного чи обов'язкового для сторін.

Та обставина, що наказом судді Верховного Суду, відділення Квінс Бенч, Комерційний суд Хамблен від 24 березня 2015 року арбітражне рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) було передано в ту ж саму Апеляційну раду для розгляду з урахуванням рішення Суду з питань права, чи призвело обмеження експорту до того, що продавці не змогли отримати ліцензії на експорт, не свідчить про позбавлення рішення статусу остаточного і зобов'язуючого, так як арбітражним рішенням апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 24 серпня 2015 року № 4323А(іі) з переданого на подальший розгляд питання було вирішено залишити в силі рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і).

Після прийняття рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 24 серпня 2015 року № 4323А(іі) з переданих на подальший розгляд питань, листом Генерального директора Міжнародної організації з торгівлі зерном та кормами GAFTA від 02 вересня 2015 року в черговий раз засвідчено, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) з 23 травня 2014 року стало та продовжує бути остаточним, кінцевим, зобов'язуючим і підлягаючим виконанню. Вказаний лист посвідчено нотаріусом з міста Лондон, Англія та апостильовано Головним Державним Секретарем Міністерства Закордонних Справ та у Справах Співдружності Її Величності за номером № К663122.

Додатково, зазначена обставина підтверджується Сертифікатом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 27 жовтня 2015 року, в якому прямо зазначено, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року є остаточним, обов'язковим та підлягає виконанню. Цей Сертифікат посвідчено нотаріусом з міста Лондон, Англія та апостильовано Державним Секретарем Її Величності з питань закордонних справ і справ співдружності за номером № К730095.

Крім того, Посвідченням щодо остаточності Арбітражного рішення для примусового виконання за кордоном від 18 листопада 2015 року, виданим розпорядником Верховного Суду Англії та Уельсу відповідно до Закону «Про арбітраж» від 1996 року, підтверджено, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року залишається, в силу положення підрозділу 2 стаття 58 Закону «Про арбітраж» від 1996 року, остаточним та обов'язковим для сторін після 25 вересня 2014 року, незважаючи на надання Суддею Хамбленом дозволу апелювати вказане арбітражне рішення 25 вересня 2014 року. В силу положень пункту 7.1 арбітражного рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(іі) від 24 серпня 2015 року арбітражне рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року залишається остаточним та обов'язковим. Обидва арбітражні рішення в силу положень підрозділу (1) статті 58 Закону «Про арбітраж» від 1996 року є остаточними та обов'язковими для сторін та будь-яких осіб, які пред'являють вимоги за допомогою або відповідно до цих рішень Це Посвідчення завірено нотаріусом з міста Лондон, Великобританія та апостильовано Державним Секретарем Її Величності з питань закордонних справ і справ співдружності за номером № К756921.

Враховуючи все вищевикладене, так як єдиним доказом на підтвердження зазначених Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» доводів щодо того, що рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) не стало остаточним для сторін, є подання ними скарги до Верховного Суду, відділення Квінс Бенч, Комерційний суд і прийняття за результатами її розгляду рішення про передачу певних питань з права на подальший розгляд в ту ж Апеляційну раду, колегія суддів вважає, що Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» не підтвердило існування визначеної пунктом «е» частини 1 статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, пунктом 5 частини 1 статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пунктом 1 частини 2 статті 396 ЦПК України підстави для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Таким чином, враховуючи, що на час звернення «Nibulon SA» з даним клопотанням до суду рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року було остаточним для сторін і набрало законної сили, одночасно інших підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на його визнання і виконання Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» не було зазначено, а судом не встановлено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийщов до вірного висновку про наявність правових підстав для визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку про обґрунтованість вимог клопотання «Nibulon SA» про визнання і надання дозволу на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року, суд першої інстанції не врахував, що, вирішуючи таке клопотання, він не уповноважений входити в обговорення правильності прийнятого рішення по суті чи вносити до останнього будь-які зміни та помилководоповнив резолютивну частину ухвали відомостями, яких арбітражне рішення не містить, а саме: зазначив про стягнення з боржника на користь стягувача відсотків у сумах, визначених у розрахунку, зробленому стягувачем «Nibulon SA» відповідно до рішення суду.

Так, врезолютивній частині рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року зазначено: «продавці-апелянти повинні сплатити покупцям-відповідачам 17 536 000,00 доларів США в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків».

Тобто, апеляційна колегія Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA, розглядаючи спір у відповідності до матеріального права Англії (п. 3.3. рішення), визначила порядок і методику обчислення складних відсотків, що підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь «Nibulon SA», чітко встановивши дату початку розрахунку, суму, на яку здійснюються нарахування та період проведення таких нарахувань.

Оскільки апеляційною колегією Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA в своєму рішенні № 4323А(і) від 23 травня 2014 року не було визначено конкретної суми складних відсотків, що підлягають стягненню, зазначення такої суми в ухвалі про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення суперечить положенням Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року та Главі 1 Розділу VIII ЦПК України, так як ні стягувач «Nibulon SA», ні суд не мають повноважень на визначення точних сум грошових коштів, які підлягають стягненню на підставі рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA.

При цьому, варто враховувати, що на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, судом видається виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом. (стаття 398 ЦПК України)

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року, державний виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, не зазначення в ухвалі про надання дозволу на виконання арбітражного рішення конкретних сум складних відсотків не призведе до порушення права стягувача «Nibulon SA» на виконання судового рішення, так як державний виконавець, отримавши виконавчий документ, в якому буде зазначено вставлений арбітражним рішенням порядок його виконання (методику обчислення складних відсотків), зобов'язаний здійснити заходи примусового стягнення у відповідності до такого порядку.

За таких обставин, клопотання «Nibulon SA» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року підлягає задоволенню без зазначення конкретної суми складних відсотків, які стягуються за цим рішенням, а шляхом наведення змісту прийнятого рішення без будь-яких змін чи уточнень.

Одночасно, пункт 8 ст. 395 ЦПК України передбачає, що разі, якщо в рішенні іноземного суду сума стягнення зазначена в іноземній валюті, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на виконання такого рішення, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З огляду на вказане, визначені рішенням апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року суми стягнення - збитки в розмірі 17 536 000,00 доларів США та витрати і збори за арбітражною апеляцією в розмірі 53 594,85 фунтів стерлінгів, підлягають стягненню в національній валюті, в сумі, що обчислена за офіційним курсом Національного банку України щодо відповідної іноземної валюти станом на дату постановлення ухвали.

Як вбачається з офіційних відомостей з сайту Національного банку України, станом на 06 грудня 2017 року курс долара США по відношенню до гривні складає - 1 долар США/27,1644 грн., а курс фунтів стерлінгів - 1 фунт стерлінгів/36,4942 грн..

Таким чином, сума збитків, що підлягає стягненню за рішенням апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року, складає 476 354 918,40грн. (17 536 000,00 доларів США * 27,1644 грн.), а сума витрат і зборів за арбітражною апеляцією - 1 955 901,17 грн. (53 594,85 фунтів стерлінгів * 36,4942 грн.)

Враховуючи все вищевикладене, оскільки стягувачем «Nibulon SA» при зверненні з даним клопотанням було дотримано вимог національного процесуального законодавства та положень Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року щодо строків його подання, змісту і форми, а існування підстав для відмови в задоволенні клопотання боржником Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» не доведено, однак судом першої інстанції при вирішенні клопотання було порушено норми процесуального права, що призвело до помилкового зазначення в резолютивній частині ухвали відомостей, які виходять за межі прийнятого арбітражного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» МельникНаталії Степанівни є частково обґрунтованою, а тому, за правилом ст. 312 ЦПК України, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання стягувача «Nibulon SA», визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення. Продавці-Апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «Nibulon SA» 17 536 000,00 (сімнадцять мільйонів п'ятсот тридцять шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 06 грудня 2017 року становить 476 354 918,40 грн., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% (чотири відсотки) з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків. Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується. Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів-Покупців - «Nibulon SA» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією:-

Фунтів стерлінгів:

- Збори Асоціації - 5463,29

- Збори Апеляційної ради - 48131,56

- ПДВ - 0.00, -

53 594,85 фунтів стерлінгів,

53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо фунта стерлінга станом на 06 грудня 2017 року становить 1 955 901,17 грн., сплачуються Продавцями - Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

Крім цього, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції було скасовано та постановлено нову про задоволення клопотання, вирішенню також підлягає питання щодо відшкодування судових витрат.

Так, згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з даним клопотанням «Nibulon SA» було сплачено судовий збір в розмірі 121,80 грн., а при поданні касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання - 1600,00 грн..

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, понесені «Nibulon SA» судові витрати в сукупному розмірі 1721,80 коп. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення цієї суми з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315, 390- 395 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» Мельник Наталії Степанівни задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасувати та постановити нову наступного змісту.

Клопотання стягувача «Nibulon SA» про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення.

Продавці-Апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «Nibulon SA» 17 536 000,00 (сімнадцять мільйонів п'ятсот тридцять шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 06 грудня 2017 року становить 476 354 918,40 грн., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% (чотири відсотки) з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів-Покупців - «Nibulon SA» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією:-

Фунтів стерлінгів:

- Збори Асоціації - 5463,29

- Збори Апеляційної ради - 48131,56

- ПДВ - 0.00, -

53 594,85 фунтів стерлінгів,

53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо фунта стерлінга станом на 06 грудня 2017 року становить 1 955 901,17 грн., сплачуються Продавцями - Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121 В, код 13980201) на користь «Nibulon SA» (2067, Авеню де ля Гер, 49, СН-2001 Ньовшатель, Швейцарія, номер ПДВ 652155, реєстраційний номер 02129/2006/, федеральний номер СН-645-41001762-3, податковий ідентифікаційний номер 38092) судові витрати в розмірі 1721,80 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: