РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2017 Провадження №2-о/425/195/17

Справа № 425/2117/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рубіжному Луганської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи, заінтересована особа Хрустальнинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, перебуваючи на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ 29.06.2017 року народила дитину чоловічої статі. 01.08.2017 року її чоловік ОСОБА_2 звернувся до Хрустальнинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою реєстрації народження сина та видачі свідоцтва про народження українського зразку. Однак йому було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Посилаючись на вищевказане, просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що 29.06.2017 року в м. Луганську вона народила дитину - хлопчика.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглянути справу в його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вирішив наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

А підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, прямо передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, для державної реєстрації факту народження дитини без рішення суду, діюче законодавство України вимагає від заявника надати органу державної реєстрації актів цивільного стану: або медичне свідоцтво про народження дитини (якщо дитина народилась у закладі охорони здоров`я); або медичне свідоцтво про народження чи медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, та висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (якщо дитина народилась поза закладом охорони здоров`я); або акт, складений відповідними посадовими особами за участю як мінімум двох свідків (за відсутності лікаря чи фельдшера) у випадку народження дитини в транспортному засобі.

При цьому, у перших двох випадках, документ обовязково складається представниками закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорту (а.с.3).

Згідно свідоцтва про шлюб від 24.06.2014 року, актовий запис 352, виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, 24.06.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_3 - Кизи уклали шлюб (а.с.4).

Заявником надано медичне свідоцтво про народження № 504, видане 29.06.2017 року (російською мовою згідно довідки) «Государственным учереждением Луганской городской многопрофильной больницей № 3Луганской народной республики», згідно якого у ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи 29.06.2017 року о 14 годині 45 хвилин народилася дитина - хлопчик, вагою

3450 грамів (а.с. 5, 6).

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 29.06.2017 року його дружина ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи народила хлопчика у м. Луганську.

Згідно листа від 01.08.2017 року № 84/17.4-26, виданого Хрустальнинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки документ, який ним було предявлено, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.8).

Однак суд враховує, що м. Луганськ, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

І фактично, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території Луганської області небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, обєктивно свідчить про те, що натериторії м. Луганськ, нині, жодний орган державної влади України, у тому числі і його заклади системи охорони здоров`я працювати не можуть, а тому суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого законодавством України зразка і виданих компетентним Україною закладом охорони здоров`я для підтвердження факту народження дитини, заявник не може.

Проте суд оцінює і сприймає надані йому докази як допустимі, виходячи з наступного.

Як відзначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 10 травня 2001 року (справа Кіпр проти Туреччині), зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих де-факто органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (п.96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (п.92).

А в рішенні від 23 лютого 2016 року (справа Мозер проти Республіки Молдова та Росії), Європейський Суд з прав людини вказав на те, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (п.142).

Тому з огляду на обставини цієї справи та зобов`язання України, як однієї з Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поважати права людини, суд не бачить підстав аби не враховувати впроваджений Європейським судом з прав людини підхід.

І саме тому вважає, що досліджені у судовому засіданні докази, а також покази заявника та свідка, є належними, допустимими та достовірними, а також такими, що доводять факт народження ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи 29.06.2017 року в м. Луганську дитини - хлопчика, вагою:

3 кілограми 450 грам.

Зважаючи на викладене та доведеність факту народження, який просить встановити заявник, і при цьому необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявницею своїх батьківських прав повною мірою, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 208-209, 212-215, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 - Кизи, заінтересована особа Хрустальнинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження 29 червня 2017 року ОСОБА_1 ОСОБА_1 Кизи, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації місця проживання:

АДРЕСА_1), у місті Луганськ, дитини: чоловічої статі, вагою:

3 кілограми 450 грамів.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Є.О. Романовський