Справа №560/1143/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення,та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сектору Державної реєстрації Дубровицької районної державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 та просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком №6 по вул.Висоцька в с.Вербівка Дубровицького району Рівненської області, який їй належить на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.1997 року, шляхом виселення ОСОБА_4 з вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення.

У свою чергу, відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Вербівка по вул.Висоцька,6 Дубровицького району Рівненської області та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, який розташований в с.Вербівка по вул.Висоцька,6 Дубровицького району від 26 березня 2015 року.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що 20 серпня 1996 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться по вул.Висоцька,6 в с.Вербівка Дубровицького району, який батько заповів їй. У зв'язку з відкриттям спадщини, вона звернулася в Дубровицьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і в результаті чого їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.02.1997 року. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2015 року підтверджується належність їй на праві приватної власності житлового будинку по вул.Висоцька,6 с.Вербівка Дубровицького району, в якому проживає ОСОБА_4 Останній проживає у зазначеному житловому будинку незаконно та самоправно, вселився до будинку без її згоди. У зв'язку з цим, вона звернулася до Висоцької сільської ради та Дубровицького райвідділу міліції із заявами про з'ясування правових підстав проживання відповідача у даному будинку і притягнення його до відповідальності. Також із заявою вона звернулася до ОСОБА_4, в якій просила його виселитися з її будинку. Однак, відповідач проігнорував її заяву і добровільно не виселився. За отриманою у Висоцькій сільській раді інформацією, головою домогосподарства по вул.Висоцька,6 в с.Вербівка Дубровицького району рахується за ОСОБА_4, який зареєстрований в будинку і проживає одиноко. За таких обставин, відповідач без її згоди зареєструвався та проживає в її будинку без жодних правових підстав. Тому вважає, що ОСОБА_4 повинен бути позбавлений права користування зазначеним будинком та виселений з нього без надання іншого житлового приміщення.

ОСОБА_4 вимоги зустрічної позовної заяви мотивує тим, що у березні 2001 року його мати ОСОБА_6 купила у ОСОБА_3 для нього житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Вербівка по вул.Висоцька,6 Дубровицького району. Мати заплатила ОСОБА_3 обумовлену між ними вартість будинку у розмірі 1800 грн. В той же день, ОСОБА_3 передала матері придбане майно в користування та володіння. Даний будинок ОСОБА_3 отримала у спадщину після смерті свого батька, але юридично своїх спадкових прав на цей будинок не дооформила, хоча перед матір'ю зобов'язалася протягом двох місяців підготувати документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак цього не зробила, а тому договір купівлі-продажу так оформлений і не був. У червні місяці того ж року він почав робити в будинку ремонт, так як він був занедбаний. Коли він робив ремонт в будинку, то ОСОБА_3 неодноразово була в будинку і до нього ніяких претензій не мала. У травні місяці 2003 року він із своєю сім'єю перейшов жити в спірний будинок, де і зареєстрований та проживає по даний час, являється головою домогосподарства. Вказаним будинком він добросовісно, відкрито та безперервно володіє протягом більше ніж 15 років, в тому числі володіє і земельною ділянкою, на якій він розташований. Всі ці роки проживаючи в будинку, утримує його, робить в ньому поточні ремонти, а також сплачує послуги за користування електричною енергією за вказаною адресою. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 в березні місяці 2015 року звернулася в реєстраційну службу Дубровицького районного управління юстиції для державної реєстрації права власності на спірний будинок і, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2015 року, ОСОБА_3 стала власником спірного житлового будинку.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали, вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 не визнали та просять відмовити у їх задоволенні за безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали, вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі.

Представник третьої особи Сектору Державної реєстрації Дубровицької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задоволити з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.1997 року (а.с.7) спірний житловий будинок з господарськими приміщеннями належав померлому 20.08.1996 року ОСОБА_5 на підставі запису в погосподарській книзі №2, особовий рахунок №1051 Висоцької сільської Ради народних депутатів Дубровицького району та довідки вищевказаної сільської ради №153 від 17.02.1997 року.

На підставі заповіту, посвідченого Висоцькою сільською Радою народних депутатів Дубровицького району 01.08.1996 року, спадкоємцем майна ОСОБА_5, померлого 20.08.1996 року, є дочка ОСОБА_3, яка мешкає в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області.

Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими приміщеннями, який розташований в с.Вербівка Дубровицького району.

Як встановлено у судовому засіданні, вищевказаний житловий будинок з господарськими приміщеннями у березні 2001 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_6, тобто матері відповідача за первісним позовом ОСОБА_4, проте договір купівлі-продажу оформлений не був.

Вказаний факт підтвердили свідки, які були допитані в ході розгляду справи.

Крім того, свідки у своїх поясненнях вказували на непорядність ОСОБА_3, яка після того, як спірний будинок повністю став придатним для проживання, через 15 років почала виселяти в судовому порядку ОСОБА_4 з даного будинку. Такий випадок в селі вперше, коли таким чином люди продавали будинки. Тому, у ситуації, яка склалася в даному випадку, вірять у справедливий суд.

Як пояснив ОСОБА_7, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, у червні місяці того ж року він почав робити у придбаному житловому будинку ремонт, так як будинок був у занедбаному стані, оскільки з моменту смерті батька позивачки за первісним позовом ОСОБА_3, тобто з 1996 року, у ньому ніхто не проживав. У ході ремонтних робіт він перекрив дах в будинку, переробив грубу, піч, поштукатурив в ньому стіни, поміняв вікна, поклав підлогу, зробив стелю в синях будинку, так як її взагалі не було, прибудував коридор та провів інші роботи, тобто, фактично ним було здійснено капітальний ремонт спірного будинку.

Неодноразово у судових засіданнях свідками повторювався той факт, що ОСОБА_3 знала про те, що у спірному будинку йдуть ремонтні роботи, так як вона заходила і бачила і претензій будь-якого характеру не мала.

Після закінчення ремонту, у травні 2003 року ОСОБА_7 оселився у житловому будинку по вул..Висоцька,6 в с.Вербівка Дубровицького району, де і зареєстрований, проживає до цього часу та являється головою домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок, що підтверджується довідками Висоцької сільської ради, які наявні у матеріалах справи (а.с.33, 34).

Отже, в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_4 з травня 2003 року і по даний час проживає в житловому будинку №6 по вул..Висоцька в с.Вербівка Дубровицького району, утримує його, виконує поточні ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_8 більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє зазначеним будинком та земельною ділянкою на якій він розташований, ОСОБА_3 у березні 2015 року звернулася в Реєстраційну службу Дубровицького районного управління юстиції для державної реєстрації права власності на нього.

Слід вказати на той факт, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, останнє підлягало реєстрації за місцем знаходження будинку у Висоцькій сільській раді народних депутатів Дубровицького району, чого ОСОБА_3 не здійснила.

Натомість. на правах власника, у 2015 році ОСОБА_3 звернулася до правоохоронних органів із заявою про самоправне вселення ОСОБА_9 до будинку.

Однак, перелічені ОСОБА_3 факти не підтвердилися під час досудового розслідування і як результат, постановою слідчого СВ Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області від 26.01.2015 року кримінальне провадження по факту самоправного заселення ОСОБА_4 до будинку ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

До того ж, зі змісту вказаної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що сама ОСОБА_3 підтвердила те, що через кілька років після смерті її батька, вона продала будинок в с.Вербівка Дубровицького району ОСОБА_6 за 8000 грн. На той час ОСОБА_4 сказав, що привезе їй ще машину дров, але по даний час цього не зробив.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Враховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Рівненська область Дубровицький район с. Вербівка, вул. Висоцька №6, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на даний будинок за набувальною давністю і як результат, є всі правові підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень РС Дубровицького РУЮ на ім'я ОСОБА_3 на це й же будинок.

Керуючись ст.344 та п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 214, 215, 292, 294 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення відмовити.

Зустрічний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Вербівка по вулиці Висоцька,6 Дубровицького району Рівненської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, який розташований в с.Вербівка по вулиці Висоцька,6 Дубровицького району від 26 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений останнім при подачі зустрічного позову судовий збір у розмірі 1102,80 грн. (одна тисяча сто дві гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_10