Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м .Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу .

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної РАЦС по м. Ужгород РС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний запис за №365 відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 118666. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МФ № 306063 від 12 січня 2015 року, який проживає разом з матірю.

Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, в подружжя різні характери та погляди на сімейне життя, вона втратила до відповідача почуття любові, довіри та поваги, а постійні сварки призвели до руйнування їх сім'ї. Подружжя більше двох місяців спільно не проживає та не веде спільного господарства.. ОСОБА_1, зазначає, що рішення про розлучення є обдуманим, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх дитини.

При цьому позивачка стверджує що ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями. В стані алкогольного спяніння ображає позивачку нецензурними словами в присутності дитини, не рідко застосовує відносно ОСОБА_1 фізичну силу . З заявами про нанесення тілесних ушкоджень остання зверталася до поліції.

Позивач просить суд не надавати часу для примирення оскільки воно є не можливим.

Майнових спорів не заявляє.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 08.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, відновити дошлюбне прізвище дружини Балага, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матір'ю на її вихованні, стягнути з відповідача на її користь сплачений позивачкою судовий збір, в розмірі- 640,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 23.11.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України. 23.11.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії серії І-ФМ № 118666 року про шлюб, 08 серпня 2014 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Балага )ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної РАЦС по м. Ужгород РС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 365.

За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МФ № 306063 від 12 січня 2015 року. Позивачка ставить вимогу про визначення місця проживання дитини з нею.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності із ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна сторонами не заявлялося.

Щодо вимоги про зміну прізвища позивача на дошлюбне суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 113 СК України, Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Змінити прізвище в процесі розірвання шлюбу може лише та особа, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне при реєстрації шлюбу або за час його існування. А тому дана вимога підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Балага) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Керуючись ч.1 ст. 21, ч.1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб, укладений 08 серпня 2014 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Балага) ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстровано відділом державної РАЦС по м. Ужгород РС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 365 - розірвати.

Змінити прізвище позивачки ОСОБА_2 на дошлюбне Балага.

Малолітнього сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Балага) ОСОБА_4 та на її вихованні.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Балага) ОСОБА_4, сплачений нею судовий збір в сумі 640, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6