Провадження № 2/243/4648/2017
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2017 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Р.В. Кузнецов розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони на видачу спадкоємцям після смерті ОСОБА_3, який помер 05 червня 2017 року, свідоцтва про право на спадщину.

В обґрунтування такої заяви позивач зазначив, що на даний час йому стало відомо, що відповідач прийняв спадщину після смерті свого дядька ОСОБА_3, та збирається отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, щоб у подальшому здійснити відчуження спадкового майна.

Вивчивши заяву та дослідивши надані докази, суд вважає, що дану заяву слід повернути позивачеві, з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст.153, ч. 4 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа. Суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

За розясненнями Верховного суду України, викладеними в абз. 2 п.1 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із розясненнями викладеними у п. 1 постанові Пленуму ВСС України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК ( 1618-15 )).

Таким чином, законодавець допускає вжиття заходів забезпечення позову до відкриття провадження у справі, лише якщо це потрібно для запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Таке положення є винятком із загального правила та обумовлює забезпечення майбутнього позову.

Разом з тим, воно є і єдиною підставою забезпечення майбутніх позовних вимог і не підлягає розширеному тлумаченню, зокрема, не допускається вжиття заходів забезпечення майбутнього позову у всіх інших випадках.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики не відкрите.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Крім того, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Згідно із положеннями частини 1 та 3 статті 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно частини 2 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші помості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, про що зазначено у частині 3 статті 152 ЦПК України.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивченням заяви про забезпечення позову, яку було додано до позовної заяви без будь - яких додатків, встановлено, що зміст заяви не відповідає вищезазначеним вимогам закону, оскільки факт того, що житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Рапний, буд. 2, та житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Грабовського, буд. 11, знаходились у приватній власності ОСОБА_3 нічим не підтверджено. Позивачем не надано суду жодного документу який би свідчив про вартість вказаного спадкового майна щодо якого має бути накладена заборона на видачу свідоцтва про право на спадщину.

Такі документи не були долучені позивачем і до позовної заяви.

Між тим, всі ці відомості є обовязковими для вирішення питання про застосування такого виду забезпечення позову, визначення співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам ( ціна позову позивачем зазначена на суму 148922,20 грн.), з метою недопущення порушення законних прав власника майна.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, то необхідність надання усіх відомостей, які необхідні для розгляду по суті такої заяви, покладається чинним законодавством саме на ініціатора питання про прийняття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Як передбачено положеннями частини 8 статті 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, є законні підстави для повернення цієї заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 151-153, 293 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4