У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви через неусунення недоліків

номер провадження 2/333/2922/17

номер справи 333/6738/17

04 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність матеріалів заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року, позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, в якій просить суд: усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Вказана позовна заява була залишена без руху на підставі ухвали судді від 17.11.2017 року, як така, що подана з порушення вимог ст.. ст.. 119, 120 ЦПК України, виходячи з наступного.

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що відповідачами по справі є: ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6 Отже, з огляду на вищезазначену норму ЦПК України ім'я кожного з відповідачів, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі повинні бути викладені окремо.

А відповідно до ст.. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

З матеріалів позовної заяви, вбачається, що позивач - ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як на правову підставу позову позивач посилається на ст. 391 ЦК України, з якої вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вищезазначену норму закону суд вважає, що позивачу необхідно уточнити зміст своїх позовних вимог у відповідності до п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України та звернути увагу на те, що позовна вимога в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення (дане формулювання) охоплюється нормами житлового законодавства.

Зазначений недолік заяви позивачеві слід усунути шляхом надання позовної заяви в новій редакції, з вірно обраним способом захисту порушеного права, у відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, з урахуванням положень ЦК України, які регулюють правовідносини щодо захисту права власності.

У відповідності до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказуванням.

Так, позивачем в обґрунтування позовних вимог наводиться лише факт вчинення відповідачами перешкод в користуванні власністю, проте будь-якого доказу цього до матеріалів позовної заяви не додано (наприклад, акту з місця реєстрації, складеного уповноваженими особами), при цьому до позовної заяви навіть не додано доказів, що підтверджують реєстрацію відповідачів за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду з цим позовом становить - 640 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Перевіркою позову встановлено наступне.

Позов ОСОБА_1 складається з двох позовних вимог.

В даному випадку, виходячи із змісту позову, позивач об'єднав дві вищезазначені позовні вимоги немайнового характеру, а отже, на підставі вищевикладених норм Закону України «Про судовий збір», їй необхідно за дві вимоги немайнового характеру сплатити судовий збір на загальну суму 1 280 гривень 00 копійок.

З матеріалів позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 судовий збір не сплачено, а долучено до матеріалів позову заяву про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

Ухвалою судді від 17.11.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог, то позивачу слід усунути недоліки позову шляхом сплати судового збору у відповідному розмірі за кожну позовну вимогу в окремості.

Відповідно до ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступати у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

З огляду на вищезазначену норму закону, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на необхідність уточнення кола осіб - учасників процесу, залучивши до участі в справі орган опіки та піклування та Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості прийняти до свого провадження даний позов у первісному вигляді, як такий, що складений в неналежному обсязі, необхідного для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання позивачем ухвали.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачу був встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, копію вищезазначеної ухвали суду було отримано представником позивача за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги - 23.11.2017 року.

Станом на 04.12.2017 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від позивача - ОСОБА_1 або її представника не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів про усунення недоліків, викладених по тексту ухвали суду від 17.11.2017 року.

У зв'язку з тим, що позивачем не виконані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.Г.Стоматов