У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 06 грудня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЄвтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 28 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; банк) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 014/1322/82/1612, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 доларів США строком до 02 вересня 2018 року зі сплатою 14,35 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки №014/1322/82/1612/1, за яким поручитель зобов'язався відповідати солідарно з позичальником за його борговимизобов'язаннями, що виникають з кредитного договору. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами, а у разі прострочення - сплатити пеню, а також достроково погасити кредит на вимогу кредитора. 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 014/1322/82/1612/2, якою капіталізовано прострочену заборгованість за кредитом та тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу («кредитні канікули»), у зв'язку з чим графік погашення заборгованості викладено у новій редакції. Посилаючись на те, що боржник належним чином не виконував умови кредитного договору, забезпеченого порукою, у зв'язку з чим станом на 30 січня 2015 року утворилась заборгованість, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку 98 984,38 доларів США (1 599 371 гривня 50 копійок), яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 61 698,90 доларів США (у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4 902,14 доларів США), заборгованості за відсотками - 9 283,34 доларів США та пені в сумі 28 002,14 доларів США (452 453 гривні 45 копійок). У березні 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що порука є припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання не пред'явив до неї вимог. Вказує, що заборгованість позичальника виникла з 06 лютого 2012 року, а тому саме з цієї дати банк розпочав нараховувати пеню, тобто змінено строк виконання основного зобов'язання, а у разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати, однак банк пред'явив до неї позов лише в лютому 2015 року, а тому порука є припиненою. Крім того, як на підставу припинення поруки послалась на збільшення обсягу її відповідальності внаслідок укладення додаткової угоди до кредитного договору. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції () заборгованість за кредитним договором від 28.08.2008 р., яка виникла станом на 30.01.2015 року в сумі 69 278,61 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 119 542 грн 33 коп., з яких: 60 294,27 дол. США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно за курсом НБУ 974 355,40 грн, 8 984,34 дол. США - за відсотками, що еквівалентно за курсом НБУ 145 186,93 грн та 181 293 грн. 05 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції 1 790,46 грн. судового збору з кожної. У задоволенні позову ОСОБА_8 - відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Рішення суду першої інстанції в частині вимог за зустрічним позовом до апеляційного суду не оскаржувалось, а тому в силу положень ст. 335 ЦПК України не підлягає перегляду в касаційному порядку. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення в частині вимог за первісним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, забезпеченого порукою, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка стягнута з боржника та поручителя в солідарному порядку на користь банку з урахуванням висновку судової економічної експертизи та положень ч. 3 ст. 551 ЦК України. Проте з такими висновками судів в повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувані рішення не відповідають. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судами встановлено, що 28 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_7укладено кредитний договір № 014/1322/82/1612, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 доларів США строком до 02 вересня 2018 року зі сплатою 14,35 % річних. Станом на 30 січня 2015 року наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 98 984,38 доларів США (1 599 371 гривня 50 копійок), яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 61 698,90 доларів США (у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4 902,14 доларів США), заборгованості за відсотками - 9 283,34 доларів США та пені в сумі 28 002,14 доларів США (452 453 гривні 45 копійок). Не погоджуючись з розміром заборгованості, за клопотанням представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2015 року призначено у справі судову економічну експертизу. Згідно з висновком експерта від 29 грудня 2015 року № 2593/15-26 наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2008 року № 014/1322/82/1612 не відповідає умовам укладеного договору, невід'ємними частинами якого є додатки № 1, № 2 та № 3 (графік погашення кредиту, тарифи, перелік комісій банку), додаткова угода від 20 липня 2011 року № 014/1322/82/1612/2 з додатками № 1 і № 2 до неї. За результатами дослідження станом на 30 січня 2015 року, сума кредитної заборгованості за кредитним договором становить 69 278,61 доларів США та 362 586 гривень 10 копійок, у тому числі: - 60 294,27 дол. США - заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4 574,26 доларів США; - 8 984,34 доларів США - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 8 296,90 доларів США. - 362 586 гривень 10 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом. Розрахунок заборгованості не відповідає додатку № 1 до кредитного договору, так як у ньому розрахунок процентів здійснювався за методом «факт/360», а згідно п. 3.3 у кредитному договорі і розрахунку заборгованості зазначений метод «факт/факт». Також, в додатку № 1 до додаткової угоди № 014/1322/1612/2 від 20 липня 2011 року до кредитного договору застосовано метод нарахування відсотків «факт/360». В розрахунку заборгованості здійсненим банком застосований метод «факт/факт». Так як, ОСОБА_7 вносила готівку для погашення кредиту пізніше дати вказаної у «даті платежу», а саме 02 серпня 2011 року, тому відстрочку сплати процентів припинили застосовувати і враховувався щомісячний платіж у сумі 1 625,23 доларів США. У графіку передбачено приєднання у 13-му місяці загальної суми відстрочених відсотків до залишку кредиту (капіталізація), але відстрочка сплати процентів припинена 05 серпня 2011 року, тому загальна сума відстрочених відсотків дорівнює нулю. На момент підписання додаткової угоди до кредитного договору згідно з розрахунком заборгованості банком, заборгованість за кредитом становить 84 763,83 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками - 2 249,20 доларів США. Відповідно до п. 2.3. фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з цим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Отже, фактична заборгованість станом на 20 липня 2011 року становить 87 013,03 доларів США. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого експертом заборгованість за кредитом становить 84 786,75 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками - 2 224,49 доларів США, тому фактична заборгованість станом на 20 липня 2011 року становить 87 011,24 доларів США. Ануїтетні щомісячні платежі на тіло кредиту та відсотки згідно додатку № 1 до кредитного договору №014/1322/82/16912/2 нараховані та розподілені не правильно, тому що згідно п. 3.3. кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за весь строк користування ним, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). В додатку № 1 застосувався метод нарахування відсотків факт/360, тому і сума погашення кредиту визначена невірно, оскільки така визначається за формулою: сума щомісячного платежу за основним боргом=сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за %. Ануїтетні щомісячні платежі на тіло кредиту та відсотки згідно додатку № 1 до додаткової угоди № 014/1322/82/1612/2 нараховані та розподілені не правильно, тому що згідно п. 3.3 кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). А в даному додатку № 1 застосовувався метод нарахування відсотків факт/360, тому і сума погашення тіла кредиту визначена невірно, бо ця сума визначається за формулою: сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за %. Ануїтетні щомісячні платежі на тіло кредиту та відсотки згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви нараховані та розподілені не правильно, так як щомісячний платіж в даному розрахунку не дорівнює щомісячному платежу зазначеному в п. 1.3.2 кредитного договору, а саме 1 573,78 долари США і не дорівнює щомісячному платежу зазначеному в додатку № 1 до додаткової угоди № 014/1322/82/1612/2, а саме - 1 625,23 доларів США. У розрахунку заборгованості за кредитним договором, банком застосована відсоткова ставка 14,35 %. Однак, визначити реальну відсоткову ставку застосовану банком, виходячи із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви не видається за можливе, оскільки у вказаному розрахунку заборгованості не відображаються усі платежі за даним договором, але лише погашення заборгованості за тілом кредиту і відсотками. В обсязі наданих матеріалів, відповідно до проведених досліджень, реальна відсоткова ставка становить 16,32 %. Так як, в додатку № 1 та додатку № 2 в додатковій угоді від 20 липня 2011 року № 014/1322/82/1612/2 до кредитного договору від 28 серпня 2008 року № 014/1322/82/1612 не наведена інформація щодо сум сплати страхування життя або страхування від нещасного випадку і страхування нерухомості, яка передається в іпотеку банку за кожним платіжним періодом, то визначити реальну відсоткову ставку за період з 20 липня 2011 року по 02 вересня 2018 року не видається за можливе. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У силу положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Передбачене статтями 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Стягуючи в солідарному порядку з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором на підставі висновку експертизи, суд при цьому надав перевагу одному доказу над іншим (розрахунком заборгованості), не навівши мотивів відхилення, а також не обґрунтував визначення еквіваленту боргу за курсом долара США до гривні на день розрахунку. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.І. Євтушенко Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович