Категорія 27Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Копаничук С.Г., Марчук В.С., секретар - Агеєва Г.В., за участі: ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену за результатами розгляду заяви представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановила:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 174603 грн.

07 листопада 2017 року представником позивача адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Заяву мотивовано тим, що попри неодноразові звернення позивача, відповідач не виконував свої зобовязання за договором позики та не повернув позичені кошти.

У володіння ОСОБА_2 знаходиться автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

На думку заявника відповідач продасть своє авто, що утруднить виконання рішення у разі задоволення позову, а тому позов слід забезпечити шляхом накладення арешту на автомобіль.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задоволити заяву про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не взяв до уваги витяг з Єдиного реєстру МВС України, відповідно до якого автомобіль зареєстровано за відповідачем, та проігнорував факт наявності заборгованості відповідно до розписки. Решта мотивів апеляційної скарги аналогічна мотивам поданої заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази приналежності автомобіля, на який заявник просить накласти арешт, відповідачу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції зважаючи на наступні обставини.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 цієї статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

По-перше, заявником не доведено існування реальної загрози можливого не виконання рішення суду про задоволення позову та судом не встановлено чи співмірних захід забезпечення позову із заявленими вимогами.

По-друге, у судовому засіданні встановлено, що спір у даній справі вирішено судом та постановлено рішення, яке набрало законної сили, що не заперечувалось сторонами. Тобто стадія судочинства судовий розгляд закінчилась та почалась інша, завершальна стадія виконання судового рішення на якій питання про арешт майна вирішується в рамках виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідач не оскаржував рішення суду першої інстанції, з чого можна зробити висновок, що останній не має намірів ухилятись від його виконання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено законну ухвалу, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя: Сало Т.Б.