Справа № 202/509/17
Провадження № 2/202/879/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків в розмірі 34066,81 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач фактично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, який остання успадкувала за законом. За вищезазначеною адресою позивачем надавались послуги з газопостачання та було відкрито особовий рахунок №93151. Однак, документально спадщину відповідач належним чином не оформила та не зареєструвала будинок у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім того, в порушення п.4 Правил не пройшла інструктаж з безпечного користування газом, не уклала з ПАТ «Дніпрогаз» договір про надання послуг з газопостачання. 26 січня 2001 року газопостачання до вищезазначеного будинку було відключено. 31 грудня 2013 року працівниками позивача проводилось обстеження вищезазначеного будинку на предмет самовільного підключення до системи газопостачання, якого виявлено не було. 28 липня 2014 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» за вищезазначеною адресою було виявлено факт самовільного прихованого підключення будинку до системи газопостачання, шляхом врізки під землею до діючого газопроводу, про що було складено відповідний акт. 05 серпня 2014 року за вищезазначеним фактом було складено акт-претензію. Повторно вищезазначені акти складались 30 серпня 2014 року та 11 вересня 2014 року. Сума збитків від самовільного підключення до системи газопостачання за період з 01 січня 2014 року (з моменту останнього обстеження 31 грудня 2013 року) по 27 липня 2014 року склала 34927,62 грн. Станом на день подання позову розмір збитків зменшився до 34066,81 грн., який представник позивача і просить стягнути із відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги не визнала у повному обсязі. В попередніх судових засіданнях зазначала, що вона не є власником будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі та не проживає у ньому. Іноді приходить його доглядати. Про підключення до газопостачання їй нічого не відомо.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_3 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг по газопостачанню у будинок №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі, у звязку із чим абоненту було відкрито особовий рахунок №53191. Станом на день розгляду справи власник вищезазначеного особового рахунку не змінювався.

В судовому засіданні сторонами не оспорювався той факт, що ОСОБА_3 померла у 2001 році.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнанні сторонами не потребують доказуванню.

З позову убачається, що 26 січня 2001 року газопостачання до будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі було відключено у звязку із самовільним підключенням до системи газопостачання та припинено шляхом відключення газосваркою. Газопостачання позивачу не було відновлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

31 грудня 2013 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» проводилось обстеження вищезазначеного будинку на предмет самовільного підключення до системи газопостачання, якого виявлено не було.

28 липня 2014 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» за вищезазначеною адресою було виявлено факт самовільного прихованого підключення будинку до системи газопостачання, шляхом врізки під землею до діючого газопроводу, про що було складено відповідний акт.

05 серпня 2014 року за вищезазначеним фактом було складено акт-претензію.

Повторно вищезазначені акти складались 30 серпня 2014 року, 11 вересня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення збитків до ОСОБА_2, представник позивача зазначає, що саме відповідач успадкував будинок №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі після смерті ОСОБА_3, однак належним чином спадщину так і не зареєстрував.

Разом із цим, будь-яких доказів на підтвердження успадкування відповідачем вищезазначеного будинку суду надано не було.

Станом на день розгляду справи власником будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі є ОСОБА_4, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №101986697 від 30 жовтня 2017 року.

При цьому суд зазначає, що в судовому засіданні представнику позивача розяснювалось право заявити клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3, яка була необхідна для встановлення спадкоємців, однак таким своїм правом представник позивача так і не скористався. Суд позбавлений можливості здійснювати витребування доказів із власної ініціативою, оскільки відповідно до ст.10 ЦПК України обовязок доказування тих чи інших обставин лежить саме на сторонах. Суд лише сприяє у поданні таких доказів.

Щодо посилання представника позивача про фактичне проживання відповідача в будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі, суд зазначає наступне.

Згідно Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 05 липня 2006 року №938, договір укладається між підприємством (організацією), що виконує роботи та/або надає послуги з газопостачання, та власником (наймачем, орендарем) приватного будинку.

Як вже зазначалось судом вище, відповідач не є власником будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі.

Відповідно до довідки б/н, виданої 19 вересня 2014 року головою квартального комітету №27, ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації.

Разом із цим, у вищезазначеній довідці не зазначено з якої дати ОСОБА_2 проживає у вищезазначеному будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 взагалі заперечувала факт свого проживання за вищезазначеною адресою, в підтвердження чого надала суду копію свого паспорта та довідку №2834, виданої КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради 07 листопада 2016 року, згідно яких відповідач з 23 червня 1994 року зареєстрована в гуртожитку за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський,97.

Вищезазначена обставина також підтверджується відомостями адресно-додаткового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 27 січня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_2 дійсно зареєстрована в гуртожитку за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 97 з 23 червня 1994 року.

Таким чином, на підставі наявних у справі матеріалів, судом встановлено, що ОСОБА_2 не є а ні власником, а ні наймачем або орендарем будинку №12 по провулку Моторному в м.Дніпрі, що взагалі унеможливлює укладання між нею та ПАТ «Дніпрогаз» договору про газопостачання, оскільки відповідач не є споживачем, в розумінні п.1.2 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого Постановою національної комісії регулювання енергетики України від 29 травня 2003 року №475, на яку як на підставу позову посилається ПАТ «Дніпрогаз».

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 є необґрунтованими, у звязку із чим задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,88,208,209,212-215,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.