РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Єрмоленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила встановити юридичний факт, а саме той факт, що вона з вересня 2012 року постійно та безперервно проживала разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 за адресою: 63460, Харківська область, Зміївський район, сел. Слобожанське (кол. сел. Комсомольське), вул. Лермонтова, б. 29, кв. 11, та на день її смерті 10 липня 2013 року, а тому є спадкоємцем, що прийняв спадщину після її смерті.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що 10 липня 2013 року в смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області померла її мати ОСОБА_2.

Мати з батьком станом на момент її смерті були у розлученні.

Останнім місцем реєстрації та проживання матері була наступна адреса: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), АДРЕСА_1, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області..

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири за наступною адресою: 63460, АДРЕСА_2. Іншими власниками 3/4 частини квартири з 18.11.2002 року є вона (позивачка) та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері залишилася вона.

Станом на момент смерті матері разом з нею за однією адресою ніхто не був зареєстрований, але фактично з матір'ю проживала постійно з вересня 2012 року вона з дочкою ОСОБА_4 Сумісне проживання з матір'ю було викликане доглядом за ОСОБА_2, яка в силу свого стану здоров'я потребувала стороннього догляду. 10.07.2013 року ОСОБА_2 померла і вона (позивачка) разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 залишились проживати у квартирі, і з 19.07.2013 року це її місце реєстрації. Особові рахунки переоформлені на ім'я ОСОБА_4

Після її звернення у 2017 році до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, їй було вказано нотаріусом на те, що факт проживання зі спадкодавцем за однією адресою підтверджується тільки реєстрацією (пропискою), а акт депутату не має ніякого значення, оскільки встановлення такого роду фактів можливе тільки у судовому порядку за дотриманням правил ЦПК України. Зокрема, нотаріусом не може бути прийнятий наданий нею акт, оскільки викладені у ньому дані щодо проживання не підтверджуються письмово.

У зв'язку з неможливістю надати нотаріусу документу про спільне проживання зі спадкодавцем на час її смерті, вона звернулася до суду з позовом про встановлення даного факту.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача голова Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 подав заяву, з якої вбачається, що відповідачем не заперечується сам факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцем на час її смерті, однак заперечується участь селищної ради в якості відповідача, оскільки вважають, що заяви про встановлення юридично значимих фактів розглядаються судом у порядку окремого провадження, у якому виключається залучення до участі у справі будь-якого відповідача.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

10.07.2013 року померла ОСОБА_2 в сел. Комсомольському Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №405465. (а. с. 17).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується даними її свідоцтва про народження, а також свідоцтва про укладення шлюбу. (а. с. 14, 15).

Спірним є факт постійного проживання ОСОБА_1 з вересня 2012 року зі своєю матір'ю ОСОБА_2 за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), АДРЕСА_1, та на день її смерті 10.07.2013 року.

З копії свідоцтва про право власності та копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності, підтверджується, що власниками квартири №11, розташованої в будинку №29 по вул. Лермонтова сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області є ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а. с. 19, 20).

Даними свідоцтв про народження підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 є матір'ю зазначених вище співвласників квартири ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 15, 16).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано 23.09.1980 року у відділі ЗАГС Готвальдівського району Харківської області. (а. с. 19).

Зі змісту акту від 28.08.2017 року, складеного депутатом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 постійно з вересня 2012 року фактично проживала разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_4 за адресою: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), АДРЕСА_1, хоча місце її (ОСОБА_1А.) реєстрації було за адресою: 63463 Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченка, буд. 19. Спільне проживання з матір'ю було викликане доглядом за ОСОБА_2, яка в силу свого стану здоров'я потребувала стороннього догляду. 10.07.2013 року ОСОБА_2 померла, і ОСОБА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 залишились проживати у квартирі. З 19.07.2013 року місце реєстрації ОСОБА_1 визначене за вказаною вище адресою. Особові рахунки переоформлені на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 21).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 та довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, №5535 від 03.08.2017 року в квартирі №11 розташованій в будинку №29 по вул. Лермонтова смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, зареєстровані: ОСОБА_1 - з 19.07.2013 року та ОСОБА_4 (а. с. 12-13, 22).

З повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 23.10.2017 року вбачається, що надати витяг зі спадкового реєстру після смерті 10.07.2013 року ОСОБА_2 немає можливості, оскільки інформаційна довідка зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) спадкової справи, посвідченого заповіту тв виданого свідоцтва про право на спадщину надається нотаріальною конторою на письмовий запит, складаний за формою відповідно до п. 3.4 Положення про Спадковий реєстр затвердженого Наказом МЮЛ від 07.07.2011 року за №1810/5. (а. с. 35).

Даними квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та сплачує комунальні послуги. (а. с. 23, 24)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідністю з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту проживання позивачки разом зі своєю матір'ю (спадкодавцем) на час відкриття спадщини має для неї, як спадкоємця за законом, юридичне значення, оскільки цей факт є підставою вважати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину.

Оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, ОСОБА_1 обґрунтовано звернулася з заявою у порядку позовного провадження.

Таким чином, представник відповідача безпідставно зазначив, що даний факт має бути встановлений у порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Позивачкою ОСОБА_1 доведено, що її мати (спадкодавець) ОСОБА_2, яка померла 10.07.2013 року, до дня своєї смерті проживала в квартирі №11 розташованої в будинку №29 по вул. Лермонтова сел. Слобожанського Зміївського району Харківської області.

Разом з нею, в період з вересня 2012 року по день її смерті, а також і після її смерті, в цій же квартирі без реєстрації постійно проживала та проживає позивачка ОСОБА_1, якій належить 1/4 частка квартири, і яка є спадкоємцем за законом першої черги.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1, в межах заявлених нею вимог, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

З урахуванням характеру спірних правовідносин, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрат по сплаті судового збору залишаються за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Кокчетав Казахстан, постійно проживала разом зі спадкодавцем - матір'ю ОСОБА_2, яка померла 10 липня 2013 року, з вересня 2012 року і до дня її смерті.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: