АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/4431/16-ц
Провадження № 22-ц-/790/4077/17 Головуючий І інстанції: Сорока О.П.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 травня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання угоди недійсною, стягнення переплати за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № HAA 0G101930074 від 27.08.2007 року у розмірі 90431,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27.08.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25762,40 доларів США на термін до 26.08.2022 року, ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 14.03.2016 року виникла заборгованість.

ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просив встановити, що заборгованість за кредитним договором № HAA 0G101930074 від 27.08.2007 року сплачена в повному обсязі і має місце переплата у розмірі 9310,26 доларів США, також просив визнати недійсною додаткову угоду №1 від 13.03.2012 року до кредитного договору № HAA 0G101930074 від 27.08.2007 року, стягнути на його користь суму переплати за вказаним кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до кредитного договору укладеного між ним та позивачем, шляхом видачі готівки через касу банку він отримав від ПАТ КБ «Приват Банк» кошти у розмірі 25762,40 доларів США на покупку квартири на термін до 26.08.2022 року. Іншу частину кредитних коштів у розмірі 3362,41 доларів США, які в договорі зазначені як страхові платежі ОСОБА_1 через касу банку не отримував. Зазначає, що станом на 31.01.2012 року він у повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором і навіть переплатив банку 9310,26 доларів США.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10.05.2017 року відмовлено в задоволені як первісного так і зустрічного позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального права. Зазначає, що він у повному обсязі розрахувався з ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором, і навіть мав значну переплату, але не мав можливості про це знати, оскільки банк надав йому невірну інформацію про стан погашення кредиту.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 27.08.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено два кредитних договори № HAA0G101930074 (договір на основний кредит) та № HAA0G201930074 ( договір на початковий внесок). Згідно умов основного кредитного договору ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 25762,40 доларів США на покупку квартири на термін до 26.08.2022 року. 22400,00 доларів США позивачеві було видано через касу банку. Іншу частину кредиту у сумі 3362,41 доларів США, які в договорі зазначені як страхові платежі, ОСОБА_1 через касу банку не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 7.2. основного кредитного договору позичальникові було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежів. Згідно пояснень представника банку вказаний рахунок є транзитним, сплачені позичальником кошти в рахунок погашення заборгованості банк відповідно до умов кредитного договору самостійно розподіляв по вищезазначеним рахункам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

31.01.2012 року згідно Витягу з Державного реєстру правочинів № 10971461 від 31.01.2012 року, ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 за 172 000 грн. (а.с. 50). 170000 грн. покупець квартири ОСОБА_3 передала ПАТ КБ «Приват Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAA0G101930074, що підтверджується копією квитанції № 5370.446.1 від 31.01.2012 року.

Таким чином, станом на 31.01.2012 року на рахунок ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 було сплачено за кредитом 21169,56 доларів США. Кошти було розподілено банком на два рахунки і рахунок № HAA0G201930074 ( договір на початковий внесок) було погашено повністю і закрито, на рахунку № HAA0G101930074 (договір на основний кредит) значилася заборгованість.

Згідно розрахунку поточної заборгованості станом на 28.02.2012 року заборгованість по кредиту складала 5172, 57 доларів США.

13.03.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № HAA0G101930074, якою було встановлено графік погашення вказаної заборгованості за кредитом.

Проте, звернувшись до суду із зустрічним позовом про визнання додаткової угоди недійсною, ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності, про що обґрунтовано зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

13.03.2012 року під час укладення додаткової угоди № 1 до кредитного договору № HAA0G101930074 від 27.08.2007 року, згідно якої було узгоджено графік погашення заборгованості, ОСОБА_1 був ознайомлений з положеннями кредитного договору та додатковою угодою, про що свідчить його підпис, а також факт перерахування коштів на рахунок банку.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення судом першої інстанції рішення 27.04.2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» подав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності (а.с.120).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом 28.03.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який сплив 13.03.2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості сторонами не оскаржувалося, судовою колегією не переглядалося.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді