АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4488/17 Справа № 199/5826/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року про передачу справи на розгляд до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по аліментах та пені, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по аліментах та пені.

14 лютого 2017 року позивач відмовилась від позовних вимог до ОСОБА_4

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року закрито провадження по справі в частині позову до ОСОБА_4

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року справу передано за підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року про передачу справи за підсудністю, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позов містить вимоги кредитора спадкодавця про зобовязання спадкоємця задовольнити вимоги кредитора, а місце проживання відповідача зареєстроване на території Магдалинівського району та вважав, що у звязку з цим справа може бути передана до іншого суду за підсудністю.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.34 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3, питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III -щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Згідно з ч.4 ст.122 ЦПК України питання про відкриття провадження у справі суддя вирішує не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Частиною 1 ст.116 ЦПК України встановлено перелік випадків, коли суд передає справу на розгляд іншому суду: 1)якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування); 2)після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності; 3)після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 4)ліквідовано суд, який розглядав справу.

Відповідно до положень ч.4 ст.116 ЦПК України забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, правила ст.116 ЦПК України мають вичерпний перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого та містять заборону передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови предявляються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК) , яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по аліментах та пені.

Разом з тим, за правилам ч.1 ст.110 ЦПК України визначається підсудність справ за вибором позивача, а саме: позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути предявлено до одного з двох, або більше судів. При цьому суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи в певному суді. Крім того, вказаною нормою права передбачено, що позови про стягнення аліментів (в тому числі всі вимоги, повязані з невиконанням обовязку щодо утримання) можуть предявлятись за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Підставою позову є неналежне виконання обовязку по сплаті аліментів, що свідчить про те, що аліментні правовідносини тривають. Наявність вимог про стягнення пені за невиконання визначеного судом обовязку по сплаті аліментів не змінює зміст спірних правовідносин оскільки підстава для нарахування пені передбачена законом, ст.196 СК України, як відповідальність за прострочення сплати аліментів.

При цьому маються на увазі всі вимоги, повязані з невиконанням обовязку по утриманню дитини, передбачені правилами статей 180-201 СК України.

Висновок суду, що позов мав бути пред'явлений за правилами ч.1 ст.109 ЦПК України за місцем знаходження відповідача не може братися до уваги, оскільки судом не враховані приписи вищевказаної ч.1 ст.110 ЦПК України, щодо вибору підсудності позивачем.

Згідно ч.1 п.4 ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року скасувати, справу направити до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5