Справа № 629/3583/16-ц
Номер провадження 2/629/109/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення пені, -
06 липня 2017 року позивач знов уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 6514 гривень 14 копійок та судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок
15 червня 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення пені в якій просив обєднати в одне провадження дану позовну заяву з первісним позовом, вказавши, що перебував з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 жовтня 2010 року. Від даного шлюбу є діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07 грудня 2010 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області були стягнуті аліменти на користь відповідача по справі на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З цього часу він сплачував аліменти на утримання доньки у розмірі 450 гривень щомісячно, але з вини державного виконавця, який не повідомив його про те, що щомісячний розмір аліментів збільшився у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Крім цього, при розірванні шлюбу він залишив колишній дружині та дітям трикімнатну квартиру. На даний час у нього змінилися сімейні обставини, а саме його дружина та теща тяжко хворіють, він не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, не має можливості сплатити заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а тому просить звільнити його від сплати заборгованості та зменшити розмір неустойки (пені) до 500 гривень. Даний позов 30 листопада 2017 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області був обєднаний з первісним позовом.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, але 14.09.2017 року надавала суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, але за участю представника ОСОБА_5.
Представник позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності його довірителя. На задоволенні уточненого позову наполягав та просив його задовольнити у повному обсязі на підставі наданих письмових доказів. Проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Раніше на адресу суду надав заперечення проти первісного позову в обґрунтування якого зазначав, що не визнає позовні вимоги з тих підстав, що на його утриманні в даний час знаходяться три члена родини, а саме: дружина, яка тяжко хворіє, його теща, яка хворіє на онкологічне захворювання та непрацездатна матір. Він на даний час не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості та отримує мінімальну соціальну допомогу у розмірі 522 гривні на місяць, а також повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, тому не має можливості сплати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. В звязку з чим в своїй заяві просив задовольнити його зустрічні позовні вимоги в повному обсязі на підставі наданих письмових доказів, а саме зменшити розмір неустойки (пені) до 500 гривень, звільнивши його від сплати заборгованості по аліментам.
Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її довірителя ОСОБА_2, на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягає, просила його задовольнити. Підтримує заперечення ОСОБА_2 проти уточненого позову позивача.
Представник третьої особи міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, але раніше на адресу суду надавав заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, заперечень не мають.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, зустрічний позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
За положеннями ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1996 року. Даний шлюб було розірвано 19 жовтня 2010 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу є діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Діти після розірвання шлюбу проживають з ОСОБА_1.
За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.12.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2010 року і до досягненням дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили, на час розгляду справи є чинним. На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_1 був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів.
01 квітня 2015 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було задоволено подання ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області про видачу дублікату виконавчого листа. На підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_1 було видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів.
У зв'язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 указаного рішення суду у відповідача перед позивачем існує заборгованість по виплаті аліментів.
Зазначені обставини не оспорюються сторонами.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.
Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.
За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду.
Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платними, поданою до ст. 187 СК України.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 ЗК «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.
Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень ЗК «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.
За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відповідно до ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.
Як свідчать матеріали справи, у якості обставин для звільнити від сплати заборгованості за аліментами та зменшення неустойки, відповідач посилається на те, що він є працездатним, не є інвалідом, не страждає на хронічні захворювання, на даний час не працює, з 28 липня 2016 року перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує мінімальну соціальну допомогу у розмірі 525 гривень 87 копійок, інших джерел прибутку та додаткового доходу він не має, також не має стягнень за виконавчими листами окрім стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на дитину. З 03 жовтня 2014 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та проживає разом з нею та її матірю ОСОБА_8 за адресою: с. Домаха, м. Лозова, Харківської області, вул. Молодіжна, б. 29. Його дружина має ряд хронічних захворювань, в результаті чого не працює, а знаходиться на його утриманні. Крім цього, його теща прооперовано, вона тяжко хворіє, що потребує значних коштів. Також на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також потребує на своє утримання значних коштів.
Виходячи зі змісту наведених норм Сімейного кодексу України, зазначені обставини є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Так, такими обставинами у розумінні ст. 197 СК України є обставини, через які виникла заборгованість, тобто, обставини, які позбавляли відповідача можливості своєчасно та в повному розмірі сплачувати аліменти.
У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, з боку відповідача за первісним позовом надані належні докази, які підтверджують існування згаданих обставин. А тому, суд вважає, що ці обставини можуть бути підставою для зменшення відповідачу сплати пені за прострочення сплати аліментів та зменшення заборгованості по сплаті аліментів.
З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог відповідача за первісним позовом про зменшення пені за прострочення сплати аліментів та зменшення заборгованості по сплаті аліментів. З наведених міркувань суд приходить до висновку, що в зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Уточнені первісні позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів суд також задовольняє частково з наступних підстав.
При цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача, який мав об'єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів, тому суд частково задовольняє зустрічні вимоги та зменшує сплату заборгованості по сплаті аліментів на суму 7000 гривень.
Крім того, наявні у справі письмові докази, а також надані в ході судового розгляду пояснення представників сторін, дають суду підстави для висновку про те, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, проте дій направлених на оплату аліментів не вчиняв.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна часткова вина відповідача.
Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи, які мають значення для вирішення даного спору, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстави для покладення на відповідача відповідальності за прострочення виплати аліментів.
Відповідно до представленого позивачем розрахунку розмір неустойки за період з 14.08.2014 по 30.11.2016 складає 6514 гривень 14 копійок.
Вказаний розрахунок приймається судом. Підстави сумніватися у правильності представленого розрахунку заборгованості у суду відсутні, розрахунок є детально аргументованим, повно відображає порядок її нарахування з урахуванням виплат, які були здійснені відповідачем.
Разом з цим, у даній справі належить застосувати положення ч. 2 ст. 196 СК України щодо зменшення розміру неустойки.
Так, суд звертає увагу на сімейний стан відповідача, зокрема, що він на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та проживає разом з нею та її матірю ОСОБА_8 за адресою: с. Домаха, м. Лозова, Харківської області, вул. Молодіжна, б. 29. Його дружина має ряд хронічних захворювань, в результаті чого не працює, а знаходиться на його утриманні. Крім цього, його теща тяжко хворіє, прооперована, що потребує значних коштів. Також на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також потребує на своє утримання коштів.
Крім того, суд враховує майновий стан відповідача, зокрема, як вбачається з матеріалів справи він на даний час не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості та отримує мінімальну соціальну допомогу у розмірі 552 гривні.
Суд також звертає увагу на те, що сума неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 6514 гривень 14 копійок, за своїм розміром є неспівмірною з розміром отриманих доходів платника аліментів, що суперечить загальним засадам законодавства - справедливості, добросовісності, розумності та поставить відповідача в край скрутне матеріальне становище.
За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення неустойки до розміру 3514 гривень 14 копійок та відповідно про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки у зазначеному розмірі.
Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.
Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок на користь ОСОБА_1, які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 194, 196, 197 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 29, паспорт серії МК № 707006, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 13 листопада 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3514 гривень 14 копійок та судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.
В іншій частині уточнених позовних вимог відмовити.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 на суму 7000 гривень, зменшивши розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 3514 гривень 14 копійок.
В іншій частині уточнених позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Смірнова