АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2204/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

прокурора Бутар В.С.

представника позивача Стойко А.Ю.

представників третіх осіб Хотіна О.С., Кульбачна Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору дошкільний навчальний заклад №50 «Світлофорчик» Черкаської міської ради, департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про витребування нерухомого майна, та зустрічним позовом ОСОБА_9 до Черкаської міської ради про стягнення витрат здійснених на поліпшення майна,

в с т а н о в и л а :

Черкаська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: дошкільний навчальний заклад №50 «Світлофорчик» Черкаської міської ради, департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про витребування нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що спірне майно вибуло із власності територіальної громади м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року укладеного між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11 Даний договір було укладено на підставі рішення Черкаської міської ради №3-506 від 29.12.2011 року «Про перелік об'єктів міської комунальної власності, які пропонуються до приватизації в 2012-2016 роках».

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 року у справі №925/1874/14, яке набрало законної сили 24.06.2015 року, задоволено позов прокурора, - визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Черкаської міської ради №3-506 від 29.12.2011 року «Про перелік об'єктів міської комунальної власності, які пропонуються до приватизації в 2012-2016 роках» в частині включення спірного майна до об'єктів, що підлягають приватизації, а крім того визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від 20.01.2014 року між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11

Наказом департаменту містобудування Черкаської міської ради №675-а від 19.02.2013 року нежитловій будівлі (літ. Б-1, б,б-1) надано окремий порядковий вуличний номер АДРЕСА_1

В послідуючому власник майна неодноразово змінювався. Останнім власником даного майна є ОСОБА_9, право власності на яку зареєстровано на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Форест Хілл» від 25.01.2017 року.

Прокурор вважає, що дане майно вибуло незаконно поза волею територіальної громади міста Черкаси, а тому воно повинно бути витребувано від ОСОБА_9 належному власнику.

10.03.2017 року представник ОСОБА_9 подав до суду зустрічний позов до Черкаської міської ради про стягнення витрат здійснених на поліпшення майна та просив суд стягнути з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_9 суму здійснених витрат з 20.01.2014 року на яку збільшилася вартість спірної будівлі.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2017 року позов прокуратури задоволено. Витребувано у ОСОБА_9 на користь територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради нежитлову будівлю загальною площею 212,4 кв.м. позначену у технічній документації літерами Б-І, б, б` розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Визначено наступний порядок виконання даного рішення суду, - рішення суду є підставою для внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю адресою: АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Черкаси в особі Черкаської міської ради. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2017 року і ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною третьою статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Вирішуючи питання про розгляд справи, колегія суддів виходить з того, що апелянт (вона ж відповідач за первісним позовом) ОСОБА_9, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, повторно не з'явилась в судове засідання, подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою її представника. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: дошкільний навчальний заклад №50 «Світлофорчик» Черкаської міської ради, департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про витребування нерухомого майна, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний об'єкт нерухомості вибув з володіння територіальної громади м. Черкаси поза її волею, а відтак відповідно до статті 388 ЦК України дане майно підлягає поверненню власнику. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 до Черкаської міської ради про стягнення витрат здійснених на поліпшення майна, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та дані поліпшення були проведені без згоди власника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 20.01.2014 року нежитлова будівля загальною площею 212,4 кв.м., позначена у технічній документації літерами Б-І, б, б` та розташована за адресою: АДРЕСА_1 вибула з власності територіальної громади м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року, укладеного між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11 Даний договір було укладено на підставі рішення Черкаської міської ради №3-506 від 29.12.2011 року «Про перелік об'єктів міської комунальної власності, які пропонуються до приватизації в 2012-2016 роках».

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 року у справі №925/1874/14, яке набрало законної сили 24.06.2015 року, задоволено позов прокурора та визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Черкаської міської ради №3-506 від 29.12.2011 року «Про перелік об'єктів міської комунальної власності, які пропонуються до приватизації в 2012-2016 роках» в частині включення спірного майна до об'єктів, що підлягають приватизації, а крім того визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від 20.01.2014 року між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11 Даним рішенням було встановлено, що Черкаська міська рада перевищила межі встановленої своєї компетенції.

В послідуючому після пред'явлення прокурором позову до господарського суду Черкаської області до Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_12 про визнання недійсним рішення міської ради і визнання договору купівлі-продажу недійсним та набрання даним рішенням законної сили власник майна неодноразово змінювався. Останнім власником даного майна є ОСОБА_9, право власності на яку зареєстровано на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Форест Хілл» від 25.01.2017 року.

Прокурор вважає, що дане майно вибуло незаконно поза волею територіальної громади міста Черкаси, а тому воно повинно бути витребувано від ОСОБА_9 належному власнику.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі договору купівлі-продажу, але в подальшому скасованого в судовому порядку, слід вважати майно таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Встановивши, що нежитлова будівля загальною площею 212,4 кв.м., позначена у технічній документації літерами Б-І, б, б` та розташована за адресою: АДРЕСА_1 вибула з власності територіальної громади м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року, укладеного між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11, який в послідуючому було скасовано рішенням господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дане майно вибуло з володіння територіальної громади міста Черкаси поза її волею, та застосував правила статті 388 ЦК України про витребування майна від добросовісного власника ОСОБА_9

Незаконність договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року, укладеного між департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та ФОП ОСОБА_11, встановлено рішенням господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 року, що і явилось підставою для пред'явлення позову до ОСОБА_9 про витребування майна.

Вірно встановивши факти та відповідні їм правовідносини, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції правильно вирішив даний спір, задовольнивши позов Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_9 про витребування нерухомого майна, та відмовивши в зустрічному позові ОСОБА_9 до Черкаської міської ради про стягнення витрат здійснених на поліпшення майна.

Доводи ОСОБА_9 про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при розгляді заяви відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставними і колегія суддів не погоджується з таким твердженням апелянта виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред'явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу спірного було укладено 20.01.2014 року. В 2015 році прокуратура оскаржила вище зазначений договір купівлі-продажу та рішення Черкаської міської ради, подавши відповідний позов до господарського суду.

За положеннями ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, заявивши одну із позовних вимог, направлених на повернення незаконно відчуженого об'єкту нерухомого майна, прокурор перервав строк позовної давності. Крім того, відповідачка ОСОБА_9 набула право власності на об'єкт нерухомого майна, який є предметом спору по даній справі, лише 25.01.2017 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що прокурор пред'явивши позов 02.02.2017 року до ОСОБА_9 про витребування майна вчинив дану дію в межах строку позовної давності.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що прокуратура пропустила строк звернення до суду, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях, так як позовна давність не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Таким чином, власник може звернутись з позовом про витребування майна у будь-який час незалежно від того, коли почалось порушення його прав. Такий висновок буде відповідати правовій позиції, висловленій ВС України 05.10.2016 року у справі №916/2129/15.

Других правових підстав при оскарженні рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку ОСОБА_9 не наводить.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст.308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2017 року відхилити, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :