Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження 2-о/642/237/17

Справа № 642/6088/17

01 грудня 2017 р. Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Грінчук О.П.,

За участі секретаря Радько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданою в інтересах ОСОБА_2 , зацікавлена особа відділ Державної Реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті фізичної особи у порядку ст. 257-1 ЦПК України,

встановив:

Заявник через свого представника звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті фізичної особи, вказуючи, що він являється сином ОСОБА_3 який помер 22.02.2017 року у м.Ірміно Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зацікавлена особа відділ Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Оскільки м.Ірміно Луганської області є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, а тому органами державної реєстрації заявнику було відмовлено у реєстрації смерті його батька. Оскільки встановлення факту смерті потрібно йому для отримання свідоцтва про смерть , він звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_3, у порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Заявник та його представник у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд заяви у їх відсутність.

Зацікавлена особа була повідомлення про час ті місце розгляду справи, заперечень до суду не надала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви та встановлення факту смерті, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 п.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257 Цивільно-процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з положеннями п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п.8 ч.І ст.256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. І ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.2 ст.257-1 ЦІІК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 22.02.2017 року у м.Ірміно Луганської області, про що було видано довідку про причину смерті № 14 від 22.02.2017 року та свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 028252 від 21.03.2017 року.

Відповідно до свідоцтва про народження I-РЕ № 862807, батьком заявниці, являвся ОСОБА_3.

На даний час заявник не має можливості зареєструвати факт смерті батька оскільки у відповідності до пункту 7 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року заявник має надати лікарське свідоцтво про смерть форми N 106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року N 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за N 1150/13024.

У відповідності до пункту 7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ч.8 п.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257 Цивільно-процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з положеннями п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п.8 ч.І ст.256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. І ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту смерті фізичної особи обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 256-258 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,-

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, зацікавлена особа відділ Державної Реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті фізичної особи у порядку ст. 257-1 ЦПК України- задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, - смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, дата смерті 22.02.2017 року, місце смерті -Україна, Луганська область, м.Ірміно.

Судові витрати покласти на заявника.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати заявнику та органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації народження.

Головуючий: