Справа № 645/3947/17
Провадження № 2/645/2213/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.
секретар судових засідань ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісяця, починаючи з 08.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначала, що із відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 01 жовтня 2010 року по 08 квітня 2016 року. Від спільного життя з відповідачем мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини, хоча має можливість надавати допомогу. Сама вона не має можливості утримувати дитину.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів, просить вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутність.Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просила розглядати справу у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, шляхом отримання судової повістки , про що є зворотні повідомлення в матеріалах справи (а.с. 19, 25-26).
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вислухавши дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(свідоцтво про народження серії І-ВЛ №289222 від 21 серпня 2012 року). Згідно зазначених свідоцтв про народження, позивачка зазначена матірю дітей, відповідач батьком (а.с.7).
Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця реєстрації, виданої Кириківською селищною радою Великописарівського району Сумської області, (а.с. 8) та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Як вбачається з позовних вимог, відповідач не надає матеріальної допомоги неповнолітній дитині.
Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України).
Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно позовних вимог позивачка наполягала на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні, наявність на утриманні у нього інших неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних членів сім'ї.
Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Конвенція ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Зважаючи на зазначену норму, на позивача також покладено обов'язок утримання дитини. Необхідно зауважити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.
Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Позивач повинен надати суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їхньої сплати. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача.
Таким чином суд зазначає, що позивачем не надав суду доказів, що відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обовязку по утриманню та відмовлявся від надання утримання, а також доказів, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, тому відмовляє у задоволенні вимог про стягнення аліментів з 08.09.2017 р. по 10.09.2017 р. (включно) та задовольняє від дня предявлення позову.
Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10,11,88, ч. 4 ст. 169 , 209, 212-215,224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити чатково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МН681423, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 11 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя