Справа № 685/1537/16-ц
Провадження № 2/685/60/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання умов договору,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 11000 грн., які нею були сплачені за виконання робіт по заміні даху власного житлового будинку по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконані відповідачем та найнятим ним працівником ОСОБА_6 роботи були неякісними, дах протікав, внаслідок чого вона була змушена заново замінювати дах, зроблений відповідачем.

В ході судового розгляду позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та додатково пояснила, що до її будинку було добудовано ванну кімнату, над якої необхідно було звести дах. Її мати спілкувалася з ОСОБА_5 щодо виконання робіт, після чого через кілька днів він сам прийшов до неї додому та запропонував свої послуги щодо зведення покриття. В ході обговорення обсягу робіт він зазначив, що зведення накриття лише над однією ванною кімнатою може призвести до протікання, тому потрібно повністю перекривати будинок. Так як відповідач є фахівцем, тому з цим погодилася та придбала матеріал на увесь дах, а саме, дерев'яні вироби та металочерепицю. Металочерепицю замовляла з м. Хмельницький, для чого до неї приїздив менеджер та проводив розрахунок на увесь дах, склавши відповідну схему.

Коли надійшли матеріали у вересні 2016 року, то ОСОБА_5 зі своїм помічником ОСОБА_6 приступили до роботи, вони домурували веранду під балки, частково розібрали дах сусіднього хліва, який заважав, зняли старий шифер з половини будинку та зробили новий дерев'яний каркас, покрили його плівкою. Після цього стали класти металочерепицю, але робили не так, як зазначили продавці металочерепиці у наданій схемі починаючи з однієї сторони, а розпочали класти з середини даху. На це звертала увагу, але ОСОБА_5 її запевняв, що все нормально.

Домовлена вартість робіт була 30 грн./кв.м. даху за зняття старого шиферу та 70 грн./кв.м. за роботи встановленню нового даху, яка включала в себе і виготовлення каркасу та інших робіт. Роботу оплачувала частинами, ще до початку робіт заплатила аванс в сумі 500 грн., через деякий час ще 1500 грн. і по закінченню робіт в кінці вересня 2016 року остаточно 7 чи 8 тисяч гривень.

Всі необхідні для роботи матеріали закупляла по вказівці ОСОБА_5 в місцевих господарських магазинах, лише одного разу дала йому гроші, щоб він сам придбав необхідне, про що він надав накладну з магазину «Господар».

Другу половину даху з старим шифером ще не розбирали, так як не було усієї суми грошей, але після сильного дощу, який йшов майже добу, новий зроблений ОСОБА_5 дах став сильно протікати, вода у великій кількості протікала і всередину будинку і зовні по його стінах.

Після дощу запросила свого знайомого ОСОБА_7 щоб він з'ясував причини протікання, після чого було встановлено, що було неправильно виготовлений дерев'яний каркас, неправильно покладена сама металочерепиця, що спричинило неправильне прилягання замків і утворення щілин, неправильне прикручування металочерепиці до каркасу. Крім того, водозахисна плівка під металочерепицею була покладена неправильно - лише до краю стіни, а не до краю даху, що також призвело до потрапляння дощу. Цей же ОСОБА_7 заново переробив дах, для чого знімав металочерепицю, розбирав каркас і робив все заново.

На вимоги повернути кошти, сплачені лише за роботу ОСОБА_5 відмовляється, її уникає та на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідач ОСОБА_5 позовних вимог не визнав, зазначив, що підстав для стягнення з нього коштів немає, оскільки договору з ОСОБА_1 він не укладав, коштів не одержував, розписок про одержання коштів не писав.

Пояснив, що на початку вересня 2016 року до нього звернулася матір позивачки з приводу заміни даху. Потрібно було обмурувати балки на веранді, частково розібрати сусідній сарай, розібрати старий дах та поставити новий, всі роботи з матеріалу замовника. Обумовлена вартість робіт становила 70 грн./кв.м. даху., розрахунок за виконані роботи мав проводитися після закінчення робіт.

Через 2 тижні разом зі своїми помічниками ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приступили до роботи, було замуровано балки на веранді, розібрана частину даху з половини будинку зі сторони веранди, поставили крокви, стійки, натягнули гідроізоляцію, обрешітку та поклали металопрофіль, все робили відповідно до інструкцій. Після цього обрахували вартість матеріалів та роботи на другу половину даху будинку та повідомили про це ОСОБА_1, але вона покликала свого знайомого ОСОБА_9 з містечка цукрового заводу, який оглянув їх роботу та заявив, що все зроблено невірно, але без зазначення конкретних недоліків, після чого ОСОБА_1 відмовилася від їх подальшої роботи. За виконані роботи ОСОБА_1 їм має заплатити 1200 грн. за встановлення 170 блоків, 500 грн. за підмуровування балок та 6300 грн. за встановлення даху площею 90 кв.м., однак вона повідомила, що розрахується після того, як повністю зробить дах, так як у неї в даний час немає коштів. Вимог повернення коштів до ОСОБА_1 не заявляв, так як не бажає з нею мати ніяких справ.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Однією з загальних вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є необхідність вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Згідно ст.ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або у письмовій формі, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 208 ЦК України визначені правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, до яких, зокрема, належать правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення.

Частиною першою статті 218 ЦК України визначені правові наслідки недійсності окремих частин правочину, а саме, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Одним з видів правочину, передбаченим ст. 837 ЦК України, є договір підряду, відповідно до якого одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У вересні 2016 року між підрядником ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_1 був укладений усний договір підряду на виконання робіт з демонтажу старого даху житлового будинку замовника по АДРЕСА_1 та монтажу нового з покриттям із черепиці, вартість робіт становила 100 грн./кв.м. Зазначені обставини визнаються обома сторонами, тому, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Впродовж вересня 2016 року ОСОБА_5 було виконано роботи на одній стороні даху будинку, після чого договір між ними було припинено, роботи по заміні даху на іншій стороні були завершені іншим підрядником.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_5, підрядник за договором, оспорює факт одержання ним коштів за виконані роботи.

Частиною другою статті 59 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи дану процесуальну норму та вищезазначену вимогу ч. 1 ст. 218 ЦК України, факт передачі позивачем грошей ОСОБА_5 за виконані роботи може бути підтверджений лише письмовими доказами, засобами аудіозапису, відеозапису або іншими доказами, однак позивач таких доказів суду не надала.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлена єдина вимога стягнути з підрядника сплачені йому кошти в сумі 11000 грн. за неякісно виконані роботи, але у зв'язку з недоведеністю факту виплати даних коштів підстав для їх стягнення немає, тому позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205, 207, 218, 837 ЦК України, ст.ст. 11, 59, 61, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович