Справа № 159/4704/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/1479/17 Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчук В.А., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину за апеляційною скаргою відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 6003, 18 гривень за період з 20.03.2012 року по 12.12.2016 року. В решті позову відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину-відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додатково рішення у справі. Вказував на те, що при ухваленні рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року, судом неповно було зазначено предмет зустрічного позову, в описовій частині рішення не зазначено опису підстав зустрічного позову, висновку щодо правової позиції відповідача. Зокрема, відсутні: матеріально - правова вимога щодо якої відповідач просив ухвалити рішення про припинення стягнення аліментів у зв'язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно - квартиру, земельну ділянку; підстави, визначені ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ч. 1 ст. 192, ст. ст. 179 - 181, ч. 2 ст. 197 СК України; момент набуття матір'ю дитини права власності на нерухоме майно платника аліментів у період виникнення обов'язку сплати аліментів за судовим рішенням, хоча у описовій частині рішення, в ухвалі суду від 14.02.2017 р. про прийняття зустрічного позову було встановлено, яка суть його зустрічної позовної заяви, з врахуванням змісту її прохальної частини та заяви про зміну підстав позову. Відповідачем подано, а судом - досліджено докази та пояснення (до заперечення, обох позовів) від 02.03.2017 р.. У тому числі. інформаційною довідкою № 80710054 підтверджено дату, час держреєстрації моменту (набуття) права власності за матір'ю дитини - 05.10.2015 р. - належної платникові аліментів 1/3 частини квартири, що він уступив на користь дитини. Судом не вирішено усі його позовні вимоги та питання, пов'язані з розглядом спору; не перераховано усі уточнення, доповнення або зміни до позовних вимог , що заявлялись у судовому засіданні.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити спір щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів у зв'язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно - квартиру, земельну ділянку.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. Розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення у даній цивільній справі суд першої інстанції констатував про те, що всі позовні вимоги, як первісного позову, що були заявлені ОСОБА_2 так і вимоги зустрічного позову, які були заявлені ОСОБА_1 були судом вирішенні, а тому відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Такі висновки є законними та обґрунтованими, що є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Згідно з п.1 та п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 20.03.2012 року по 12.12.2016 року в розмірі 154221,34 гривень.

ОСОБА_1 був поданий зустрічний позов до ОСОБА_2 в якому з врахуванням зміненої підстави позову позивач просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами та припинити стягнення з нього аліментів у зв'язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру реєстраційний номер 34019409, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 14.02.2017 р. зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду із первісним.

Як вбачається зі змісту рішення Ковельського міськрайонного суду від 02.03.2017 року, що набрало законної сили, судом першої інстанції в описовій частині вказано з якими вимогами звернувся позивач за первісним позовом та - за зустрічним позовом. Також суд першої інстанції, узагальнивши, виклав обґрунтування обох позовів та пояснень сторін, що надавались ним в судовому засіданні на підтвердження заявлених вимог та на спростування вимог протилежної сторони.

Як вбачається з тексту рішення судом заслухано пояснення сторін, щодо реєстрації за неповнолітнім ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно ( реєстраційний номер 34019409) та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1.

У рішенні наведені відповідні обґрунтування, дані про дослідження доказів, що надавались сторонами по справі щодо предмета спору.

Підставою ухвалення додаткового рішення, є вичерпний перелік обставин зазначених у ст. 220 ЦПК України

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив про відсутність будь-яких правових підстав для ухвалення додаткового рішення. Так, у рішенні суду від 02.03.2017 р. наведено доводи сторін на обґрунтування позовних вимог, з посиланнями на норми процесуального та матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

У резолютивній частині рішення, суд ухвалив про відмову у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, що само по собі свідчить про вирішення судом усіх позовних вимог зустрічного позову, які були заявлені при розгляді даної цивільної справи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення зводиться до незгоди ОСОБА_1 із кінцевим рішенням, що ухвалив суду за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів, і яке набрало законної сили.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. ( ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 містять лише вказівку про незгоду з судовим рішенням, оскільки таке на його думку є незаконним та необґрунтованим.

Текст апеляційної скарги не містить жодних обґрунтувань в чому незаконність ухвали, що оскаржується.

Доводи апеляційної скарги є голослівним та безпідставними, не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, яка ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: