Справа №574/559/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1820/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

15 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 20 квітня 2008 року помер її «цивільний» чоловік ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,57 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області. Вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги. В установлений законом строк вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. При зверненні до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріус її повідомив, що видача свідоцтва неможлива через відсутність рішення суду про проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини. З 1993 року вона проживала з ОСОБА_5 в належному їй будинку по вул. Комсомольській, 4 (нова назва вул. ОСОБА_6) в с. Михайлівка Буринського району Сумської області. Вони проживали разом до моменту його смерті, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, а також мали спільні обовязки. Перед смертю вона здійснювала за ним догляд, а після смерті здійснила його поховання за власні кошти. Після його смерті у неї залишилися його документи, а також вона отримала свідоцтво про смерть. З приводу встановлення факту проживання однією сім'єю вона вже зверталася до суду в порядку окремого провадження, де були встановлені вказані обставини, однак рішення було скасовано, а заяву залишено без розгляду. Син померлого ОСОБА_3 спадщину не прийняв, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву нотаріусу про прийняття спадищини, а також не проживав разом зі спадкодавцем на час його смерті. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона проживала однією сім'єю із ОСОБА_5, який помер 20 квітня 2008 року в с. Михайлівка Буринського району Сумської області, понад 5 років до часу відкриття спадищини, в період з 1993 року по 20 квітня 2008 року, тобто по день відкриття спадщини, за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 4 (колишня вул. Комсомольська), с. Михайлівка Буринського району Сумської області.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_4 проживала однією сімєю з ОСОБА_5, який помер 20 квітня 2008 року в с. Михайлівка Буринського району Сумської області, понад п'ять років, починаючи з 1993 року і до 20 квітня 2008 року та на момент відкриття спадщини за адресою: вул. ОСОБА_6 (колишня Комсомольська), будинок 4, с. Михайлівка Буринського району Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким залишити позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду чи закрити провадження у справі, розяснивши заявниці її право звернутися до суду першої інстанції в порядку позовного провадження з посиланням на вимоги майнового характеру. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, висновок суду не відповідає обставинам справи. Незважаючи, що дане судове рішення істотно зачіпає його законні права та інтереси, - справа розглянута без його участі та участі його представника, про розгляд справи в суді на 06 жовтня 2017 року сторону відповідача належним чином не повідомляли. Позивачка, звернувшись до суду в порядку позовного провадження з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, ніяких майнових вимог не висунула і суд не це увагу не звернув. Ухвалюючи рішення, суд не поставився критично до показів свідків з боку позивача. Позбавивши сторону відповідача права на участь при розгляді справи по суті, суд позбавив тим самим можливості допиту свідків з їх боку, які прибували в судове засідання для надання свідчень 27 вересня 2017 року. Суд безпідставно відхилив клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи оригіналу довідки Михайлівської сільської ради від 17 листопада 2016 р. № 02-29/886, з якої вбачається, що на момент смерті його батько був зареєстрований та проживав разом з ним, а прийняв до уваги суперечливі довідки тієї ж сільської ради, з яких слово «проживав» на прохання позивача було вилучено. В матеріалах справи відсутні відомості щодо сімейного стану позивача. Оформити через нотаріуса в даний час спадщину він не може, оскільки позивач забрала оригінал державного акта на право власності на землю. Його зустрічний позов перебуває в Буринському районному суді, провадження по справі зупинено. Однак суд безпідставно відхилив його клопотання про обєднання цих справ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2008 року в с. Михайлівка Буринського району Сумської області помер ОСОБА_5 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,57 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 29 березня 2002 року (а. с. 6).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 21 листопада 2017 року, інформація стосовно померлого ОСОБА_5 відсутня.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року по справі № 574/1181/16-ц провадження № 2-о/574/207/2016 встановлено факт проживання ОСОБА_4 однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 20 квітня 2008 року, понад пять років до часу відкриття спадщини, тобто з кінця грудня місяця 1993 року до 20 квітня 2008 року (а. с. 10).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року вказане рішення суду було скасовано. Залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення. Розяснено ОСОБА_4 право на звернення до суду в порядку позовного провадження (а. с. 11-12).

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5

Згідно довідки виконкому Михайлівської сільської ради від 30 листопада 2016 року № 02-29/901 ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_3 син, ОСОБА_8 невістка, ОСОБА_9 онук. Заповіт від його імені виконкомом Михайлівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 54).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів та їх належна оцінка, підтверджують той факт, що саме ОСОБА_4 проживала однією сімєю з ОСОБА_5 понад 5 років до дня смерті останнього та відносини між ними носили характер сімейних, вони вели спільне господарство, були повязані спільним побутом.

Проте погодитись з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно положень п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_5 в с. Михайлівка Буринського району Сумської області понад 5 років до часу відкриття спадщини, позивач посилається на те, що вона з ОСОБА_5 проживали з 1993 року і до часу його смерті в належному їй будинку за адресою: вул. Комсомольська (нова назва ОСОБА_6), 4 в с. Михайлівка Буринського району Сумської області.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи місце проживання позивача та померлого ОСОБА_5 було зареєстровано за різними адресами: ОСОБА_5 за життя був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3, а позивач з 11 вересня 1989 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4). Будинок по вул. Богдана Хмельницького, 4 в с. Михайлівка Буринського району Сумської області належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину. Проте місце проживання в цьому будинку вона не зареєструвала.

На підтвердження своїх вимог, ОСОБА_4 надала суду довідки виконкому Михайлівської сільської ради, в яких зазначено, що ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_5 проживали разом за адресою: с. Михайлівка, вул. Комсомольська, буд. 4, Буринського району Сумської області та вели спільне господарство, а також те, що ОСОБА_4 поховала ОСОБА_5 за свої кошти (а. с. 8-9).

Проте у вказаних довідках не зазначено на підставі яких доказів виконкомом встановлена зазначена у них інформація. В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснила, що довідки були складені виконкомом Михайлівської сільської ради з її слів.

Самі по собі показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, на які послався суд першої інстанції, а також та обставина, що у позивача знаходяться Державний акт на право приватної власності на землю та свідоцтво про смерть ОСОБА_5, не є беззаперечними доказами, що між позивачем та ОСОБА_5 існували усталені відносини, що притаманні сімї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Будь-які інші належні докази ведення спільного господарства, наявності спільного побуту, спільного бюджету з померлим ОСОБА_12 позивачем суду не надано.

Враховуючи зазначені обставини, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що між позивачем та ОСОБА_5 були наявні стосунки, що притаманні сімї та факт проживання їх однією сімєю в період з 1993 року по день смерті ОСОБА_5 в цей період є доведеним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вже зверталася з вимогою про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини в порядку окремого провадження. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року її заява була задоволена. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено та скасовано вказане рішення суду, розяснено ОСОБА_4 її право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Не дивлячись на те, що в провадженні Буринського районного суду Сумської області, перебуває справа, в якій вирішується спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про право власності на спадкове майно померлого ОСОБА_5, суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику відповідача в обєднанні в одне провадження справи про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем, який доводиться ОСОБА_4 для отримання права на спадкове майно та справи про вирішення спору між тими ж сторонами про право власності на спадкове майно. При цьому суд вдався до встановлення факту хто саме із сторін прийняв спадщину після померлого ОСОБА_5 в даній справі, хоча ця обставина відноситься до предмету доказування та підлягає встановленню саме у справі за позовом сторін про право власності на спадкове майно.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -