Категорія 27 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 09.10.2017 року,-

В с т а н о в и л а :

27.07.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (тепер ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 16000 дол. США, а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі до 03.05.2027 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №218110 від 22.07.2008 р., за яким ОСОБА_3 зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є солідарною.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.09.2014 р. утворилась заборгованість: 11771,76 дол. США - заборгованість за кредитом, 579,04 дол. США - заборгованість по процентах, 988,28 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту, 149,38 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Зменшуючи позовні вимоги з урахуванням здійснених відповідачем проплат в погашення кредиту після відкриття провадження у справі, просив стягнути солідарно з відповідачів 8926,22 дол. США заборгованості за кредитом і 11479,45 грн. пені.

Рішенням Вінницького міського суду від 09.10.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.07.2008 р. станом на 20.06.2017 р., а саме:

- 8426,77 дол. США (еквівалент 219290,90 грн.) - заборгованість за кредитом,

- 9131,25 грн. - пеня,

а також стягнуто солідарно 3654,00 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та відмовити у задоволенні стягнення боргу.

Зазначає, що суд не звернув увагу, що наданий позивачем розрахунок не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, які закріплені в ст. ст. 57-59 ЦПК України, а також ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», він підготовлений робітниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, тому не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов'язком позивача.

Також вказує, що позичальником ОСОБА_2 постійно, після скасування заочного рішення, здійснювалося погашення заборгованості на загальну суму 5 704 дол. США. А тому, враховуючи зазначене погашення заборгованості, у позичальника відсутня прострочена заборгованість по кредиту, по відсотках і комісіях, а тому у позивача немає підстав для дострокового стягнення строкової суми заборгованості у порядку, передбаченому розділом 6 договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 липня 2008 року.

Крім того, вважає, що відсутні правові підстави для солідарного стягнення заборгованості з поручителя, оскільки з позовної заяви вбачається, що борг виник станом на 01.09.2014 року, а з позовом позивач звернувся до суду 27.07.2015 року, тобто через 10 місяців і 26 днів, оскільки згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає у повній мірі зазначеним вимогам закону.

Постановляючи рішення по справі про стягнення з відповідачів коштів , суд, посилаючись на ст.ст. 549-552, 611, 553-559, 525, 526, 530, 1054, 1050, ЦК України, виходив з того ,що відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконала в повному обсязі ,чим істотно порушила умови договору, а тому повинна достроково повернути банку заборгованість у розмірі залишку суми кредиту, ,процентів і інших передбачених договором платежів і нести відповідальність перед позивачем солідарно зі своїм поручителем

В частині визначення розміру заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язання перед позивачем, суд вірно оцінив докази в порядку ст.212 ЦПК України, правильно встановив обставини у справі, та визначив спірні правовідносини, вірно застосував правові норми, що їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу, що розрахунок позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, тому не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог, не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (тепер ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 16000,00 дол. США, а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі до 03.05.2017 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №0 від 22.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №218110 від 22.07.2008 р.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Виходячи з викладеного, позивач, на підтвердження своїх позовних вимог надав розрахунок заборгованості (а.с. 124-133, т. 2), з якого вбачається, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в зв'язку з чим станом на 20.06.2017 р. заборгованість по кредитному договору №0 від 22.07.2008 р. складає 8426,77 дол. США (еквівалент 219920,90 грн.) - заборгованість за кредитом; 9131,25 грн. - пеня, що вбачається з розрахунку позивача, яка підлягає стягненню на користь кредитора.

Відповідачка ОСОБА_2, на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів та власного розрахунку, який би спростовував наданий позивачем розрахунок не надала, клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляла.

Пояснення ОСОБА_3 в розумінні ст. 58-59 ЦПК України не можуть бути розцінені як належні та допустимі докази на спростування розміру заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про неврахування того, що позичальником ОСОБА_2, після скасування заочного рішення, здійснювалося погашення заборгованості, а тому у позивача не було підстав для дострокового стягнення суми заборгованості, не приймаються до уваги.

Так, заявляючи позовні вимоги про стягнення всіх сум за договором позивач послався на те, що строк повернення кредиту настав достроково, у порядку, передбаченому розділом 6 договору про надання споживчого кредиту, оскільки ОСОБА_2 зобов'язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.09.2014 р. утворилась заборгованість. Часткове погашення заборгованості здійснювалося після пред'явлення позову, та враховано у розрахунку позивача станом на 20.06.2017 р.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині визначення розміру заборгованості та стягнення її з ОСОБА_2 є таким, що ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Разом з тим, з висновком суду про покладення солідарної відповідальності на боржника та поручителя погодитись не можна, а доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів необхідно врахувати положення ст. 559 ЦК України та роз'яснення п.24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів ,що виникають з кредитних правовідносин" про те, що порука припиняється ,якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зі змісту роз'яснень вбачається, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто, зокрема, з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу ,так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно з п. 6.2. кредитного договору термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит .

Відповідно до реєстру про відправку рекомендованих листів банком на адресу відповідачів було направлено вимоги від 30.07.2014 року. про необхідність дострокового погашення всієї заборгованості, які виконані не були.

Таким чином, відповідно до розділу 6 кредитного договору строк виконання основного зобов'язання настав 09.09.2014 року.

Відповідно до п.5.7 договору поруки №218110 від 22.07.2008 року листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій Стороні на її адресу, що визначена у розділі 6 цього Договору.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.3.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором в сумі та в межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

На підставі правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 06.07.2015 року (справа №6-616цс15) згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково строк виконання основного зобов'язання настав 09.09.2014 року, а позов до відповідачів пред'явлено 27.07.2015 року, тобто через майже 10 місяців, тобто кредитор протягом шести місяців від настання дострокового строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, порука припинилась.

За таких обставин стягнення заборгованості з поручителя виключається ,так як це суперечить нормам цивільного законодавства ,а тому в позові до ОСОБА_3 необхідно відмовити, а відповідно судові витрати стягнути тільки з ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 09.10.2017 року в частині задоволення позову про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та судового збору скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 3654,00 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: В.С. Марчук

/підписи/

Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом:

Суддя: С.Г. Копаничук