Справа № 368/1291/17
провадження № 2/368/571/17
Рішення

Іменем України

"01" листопада 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 30000 гривень, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_2, перебуває на «Д» обліку у лікаря невропатолога Кагарлицької ЦРЛ з діагнозом: розсіяний енцефаломієліт, тетрапарез з вестибуло-кординаторними та статик-динамічними порушеннями, артроз лівого кулькового суглобу.

Також, вона потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, що підтверджується довідкою Кагарлицької ЦРЛ від 10.08.2016 р.

На весні 2015 року до неї звернулась її сусідка та однокласниця ОСОБА_4, яка є матірю ОСОБА_3, та запропонувала свою допомогу в тому, щоб вона змогла заробити коштів собі на лікування, оскільки, як вона пояснила, позивач дуже страждає через свою хворобу, потребує лікування і вона може їй в цьому допомогти.

Вона довірилась ОСОБА_4, оскільки остання ще з 2014 року наче піклувалась та турбувалась про її здоровя. Завжди повторювала, що їй потрібно знайти кошти на лікування, можливо навіть взяти в кредит.

Пропозиція ОСОБА_4 її зацікавила, оскільки вона дуже хотіла вилікувати своє хворобу, тому вона почала розпитувати у ОСОБА_4, що їй потрібно робити, щоб заробити собі на лікування кошти.

ОСОБА_4 пояснила, що їй для того, щоб заробити кошти спочатку необхідно їх вкласти певну суму коштів, а також залучити інших людей щоб вони також вкладали кошти, тоді їй будуть сплачуватись великі відсотки і вона досить швидко поверне вкладені кошти, а також заробить собі на лікування.

Не маючи власних коштів вона почала звертатись до своїх знайомих, сусідів, друзі для того щоб позичити у них коштів, які за порадою ОСОБА_4 вона вкладе і швидко поверне.

Загалом в квітні-травні 2015 року вона позичила 30000 гривень, які вона передавала особисто ОСОБА_4, після чого вони разом ішли до відділення ПАТ «Приватбанк», де ОСОБА_4 через банк вносила кошти на картку своєї дочки ОСОБА_3 та надавала їй копії чеків про внесення коштів. Також, ОСОБА_4 відразу після внесення коштів телефонувала дочці та запитувала чи вона отримала кошти.

Після чого вона запитувала у ОСОБА_4, коли ж вона отримає відсотки та свої кошти, а ОСОБА_4 писала особисто своєю рукою на листочку всі суми коштів, які має вона отримати.

Однак, протягом того часу, про який говорила ОСОБА_4 вона своїх коштів так і не отримувала, а тому почала звертатись до ОСОБА_4 з проханням повернути передані їй кошті. На що ОСОБА_4 лише заспокоювала її обіцянками.

Коли люди, у яких були позичені кошти, почали вимагати у неї їх повернення, вона неодноразово зверталась до ОСОБА_4 з проханням повернути кошти, але остання їх так і не повернула.

Тоді вона звернулась до правоохоронних органів та за її зверненням було порушено кримінальне провадження щодо шахрайських дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 На даний час слідство по справі триває.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_3 з свого карткового рахунку так і не повернула сплачені їй кошти в сумі 30000 гривень.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають із підстав встановлених ст. 11 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Виходячи із положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки у на сьогоднішній день відпали підстави, а також враховуючи те, що нею було передані кошти без достатньої правової підстави (договору ніякого не укладалось), сплачені кошти в сумі 30000 гривень підлягають поверненню, тобто стягненню з ОСОБА_3

Представник відповідачів позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення, виходячи з наступного. Позивачем не надано до суду доказів того, що між позивачем та відповідача існують якійсь правовідношення. Не зрозуміло чому два відповідача, а вимоги позивача лише до одного. Тому вважає, що даний позов поданий безпідставно, а тому не підлягає до задоволення.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Під вiдсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 на свою картку ПАТ КБ «Приватбанк» у квітні травні 2015 року було зараховано кошти на загальну суму 30 000 грн. 00 коп.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він позичив позивачу кошти в сумі 10 000 грн., але будь яких документів вони не оформляли, оскільки він позичав, щоб позивач їх витратила на лікування, а те, куди вона їх вклала, не вкладається ні в які рамки.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 вводила позивача у транс і в такому стані та віддала їй кошти, які вона клала на карточку дочки.

Згідно до вимог ч.1 ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими.

В матеріалах справи міститься лист Кагарлицької місцевої прокуратури, з якого вбачається, що за заявою ОСОБА_2 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000249 від 09.04.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Кагарлицьким районним судом Київської області витребувалось кримінальне провадження №0000249 від 09.04.2016 року, проте, надано не було, оскільки матеріали вказаного кримінального провадження витребувано для вивчення в порядку відомчого контроль. Тобто, остаточного рішення не має.

Будь-яких інших доказів стосовно того, що відповідач на банківську картку іншого відповідача клала кошти позивача, позивач суду не надала.

Отже, аналізуючи спірні правовідносини в контексті ст.1212 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому позивачу відмовляє у задоволені позовних вимогах в повному обсязі.

Вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат є похідною від первісної, а тому вона також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституції України, ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко