У Х В А Л А

ІМЕНЕ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Перечинська районна кредитна спілка «Тур'я», в особі Голови правління ОСОБА_4, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 листопада 2017 року подана позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119, 120ЦПК України, з зазначенням недоліків, які слід усунути, для цього був встановлений термін та розяснені наслідки невиконання ухвали судді. А саме вказано, що: позивачем заявлена вимога про стягнення з боржників, солідарно, заборгованості за договором кредиту-поруки в певній грошовій сумі станом на час подання позовної заяви, а саме 82 945,88 грн. У доданих до позовної заяви документах відсутній розгорнутий розрахунок заборгованості, а наявна карточка платежів не підписана відповідною посадовою особою, оскільки ким саме завірено встановити не можливо, заявлені позивачем вимоги не підтверджені відповідними документами, а саме розгорнутим розрахунком.

Таким чином, суд вказав позивачеві на необхідність надати детальний розрахунок заборгованості у якому слід чітко визначити: яка сума підлягає стягненню за тілом кредиту і за який період; яку суму позивач просить стягнути як відсотки за користування кредитом і за який період така заборгованість утворилась.

Також, в порушення вимог ст. 119 ЦПК України, позивач посилається в позовній заяві про видачу кредитних коштів, разом з тим до матеріалів позовної заяви не надає видатковий касовий ордер про отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів.

Окрім того, позивач до поданої ним позовної заяви надав суду клопотання, в якому просить відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що майновий стан позивача є таким, що позбавляє можливості сплати судового збору у встановленому порядку.

Обґрунтовуючи клопотання позивач посилається на лист Ужгородського МВ ДВС та лист Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області про рух коштів на банківських рахунках Перечинської КС «Туря».

З врахуванням того, що вказані документи стосуються періоду за 2016 рік, тобто є такими, що не підтверджують майновий стан позивача на момент звернення до суду з позовом та, як наслідок, не можуть бути враховані судом у якості обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно ухвали без руху (резолютивна частина) зазначено про необхідність виправити зазначені недоліки заяви до 22.11.2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Представник позивача отримав ухвалу без руху 20.11.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

22.11.2017 року на адресу суду надійшла заява від Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я», в особі Голови правління ОСОБА_4, про усунення недоліків, позивач до поданої ним заяви розрахунок заборгованості та копію листа Ужгородського МВ ДВС від 25 вересня 2017 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додатково додані документи, вважаю, що недоліки, які зазначені в ухвалі без руху позивачем усунуті не в повному обсязі, а лише частково.

Станом на 23.11.2017 року недоліки які зазначені в ухвалі без руху усунуті не в повному обсязі, а лише частково, оскільки позивачем не надано до матеріалів позовної заяви видатковий касовий ордер про отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів.

Крім того, позивачем при подачі позовної заяви подано клопотання про відстрочення судового збору до ухвалення судового рішення, враховуючи незадовільний майновий стан Спілки. Позивач зазначає, що при виконанні Ужгородським МВ ДВС зведеного виконавчого провадження №42149422 (по виконанню 85 виконавчих проваджень) про стягнення з КС «Тур'я» боргу 06.05.2011 року винесено постанову про арешт банківських розрахункових рахунків юридичної особи Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» та філій. 09.02.2012 року винесено постанову про арешт і блокування коштів спілки, які перебувають у касі. Кошти (отримані від погашення кредитних зобовязань позичальників на користь спілки), що надходять на заблоковані банківські розрахункові рахунки Спілки, стягуються Ужгородським МВ ДВС та розподіляються між стягувачами вкладниками у відповідності до ст.ст.4, 44, 45 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно, за цих обєктивних обставин арешту коштів, спілка не має доступу до власних коштів і не може сплатити судовий збір до моменту подання позовної заяви, що позбавляє спілку доступу до правосуддя і належного виконання своїх кредиторських заборгованостей перед вкладниками.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Обґрунтовуючи клопотання позивач посилається на лист Ужгородського МВ ДВС від 25 вересня 2017 року та лист Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 20.10.2016 року про рух коштів на банківських рахунках Перечинської КС «Туря».

На виконання ухвали без руху в частині підтвердження майнового стану позивача на момент звернення до суду з позовом на адресу суду надійшла заява від Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я», в особі Голови правління ОСОБА_4, до якої додано повторно копію листа Ужгородського МВ ДВС від 25 вересня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що вказаний документ стосується періоду за 2016 рік, тобто є таким, що не підтверджує майновий стан позивача на момент звернення до суду з позовом та, як наслідок, не може бути врахований судом у якості обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно розяснень, що містяться в пункту 29 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені.

Відповідно до розяснень, наданих у пункті 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з подальшими змінами, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_5 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи, що позивачем до клопотання не надано суду безспірних доказів на підтвердження майнового стану Спілки на дату звернення до суду з позовною заявою, а також обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також наявність виняткових випадків для застосування спеціальних заходів, приходжу висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством ,справляється судовий збір. Згідно ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1.1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлюється розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, що становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

Враховуючи, що згідно змісту позовної заяви заявлено вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості в розмірі 82945,88 грн., позивач за звернення до суду мав сплатити судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів УК у м.Ужгороді/м.Ужгород, МФО 812016, , банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р №0002, код бюджетної класифікації 22030101, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ 38015610 (суду, де розглядається справа).

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву повторно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без руху.

Повідомити позивача (представника) про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 04 грудня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5