Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало померлому на підставі договору про право будівлі та безстрокового користування земельною ділянкою, акту прийомки індивідуального домоволодіння. Після смерті діда були його дружина ОСОБА_4 та дочка померлого - мати позивача ОСОБА_2, однак до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто з них не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4. На момент смерті діда позивач постійно проживав з ним в домоволодінні АДРЕСА_1, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті діда. Його мати на спадкове майно не претендує та бажає відмовитися від спадщини на користь позивача. Просив визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: жилого будинку літ.А-1, прибудови літ.а-1, жилої прибудови літ.А1-1, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., вбиральні літ.В-1, гаражу літ.Е-1, сараю літ.Ж-1, гаражу літ.З-1, огорожі №1, замощення І, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого Іллічівським районним відділом РАЦСу м.Маріуполя.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого повторно Іллічівським районним відділом РАЦСу м.Маріуполя 26.12.1950 року встановлено, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дідом та бабою позивача.

В матеріалах справи мається договір про право будівлі та безстрокового користування земельною ділянкою, акту прийомки індивідуального домоволодіння, посвідчений Другою нотаріальною конторою 18.12.1951 року за реєстровим номером 10329, зареєстрований в БТІ м.Маріуполя 11.10.1967 року за реєстровим номером 23204 відповідно до якого ОСОБА_3 належить домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки БТІ м.Маріуполя від 23.06.2017 року №1757 до складу домоволодіння АДРЕСА_1 входить: жилий будинок літ.А-1, прибудова літ.а-1, жила прибудова літ.А1-1, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., вбиральня літ.В-1, гараж літ.Е-1, сарай літ.Ж-1, гараж літ.З-1, огорожа №1, замощення І. прибудова літ.а-1, жила прибудова літ.А1-1, гараж літ.Е-1, сарай літ.Ж-1, гараж літ.З-1, побудовані до 1992 року, а тому не є самовільними.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Іллічівським районним відділом РАЦСу м.Маріуполя, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_3.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, до складу якого входить: жилий будинок літ.А-1, прибудова літ.а-1, жила прибудова літ.А1-1, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., вбиральня літ.В-1, гараж літ.Е-1, сарай літ.Ж-1, гараж літ.З-1, огорожа №1, замощення І.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були його дружина та дочка, які до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина ОСОБА_3 ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №994.

Відповідно до акту обстеження №5 від 31.10.2017 року, складеного головою КСН «Азовьє», а також письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав в домоволодінні АДРЕСА_1 без реєстрації разом з бабою та дідом, приймав участь в утриманні будинку та веденні господарства, а також проживає й в теперішній час.

Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 14 вересня 2017 року №2400/01-16 в справах держнотконтори відсутня спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В матеріалах справи мається лист приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Сахової М.А. від 02.11.2017 року, відповідно до якого позивачу було роз'яснено, що в силу п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (1963 року) та було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 524 ч.1 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом та заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакція 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, проживай й в теперішній час, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а отже вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_10 знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 197, 209, 215 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України (редакція 1963 року), ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1262, 1268, 1270, 1299 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: жилого будинку літ.А-1, прибудови літ.а-1, жилої прибудови літ.А1-1, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., вбиральні літ.В-1, гаражу літ.Е-1, сараю літ.Ж-1, гаражу літ.З-1, огорожі №1, замощення І, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко