Провадження № 22ц/790/5105/17 Головуючий 1-ї інстанції Попов О.Г.
Справа № 629/132/17 Доповідач Бровченко І.О.
Категорія договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Яцини В.Б., Хорошевського О.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 11 лютого 2016 року у розмірі 19612 грн. 80 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 15387 грн. 85 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1500 грн. 35 коп., заборгованості за пенею та комісією 1357 грн. 04 коп., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1367 грн. 56 коп., а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 11 лютого 2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 16664 грн. 59 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 15 грудня 2016 року має заборгованість у розмірі 19612 грн. 80 коп., яку банк просив стягнути.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 лютого 2016 року в розмірі 19612 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 12 лютого 2015 року, з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № SAMDN5339 від 27 травня 2009 року (далі - договір 1), сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 6).

Розділом 1 Генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме - відсотки на 421 грн. 71 коп., комісію на 58 грн. 71 коп. та штраф на 887 грн. 13 коп.; з дати підписання цієї угоди заборгованість за Договором 1 складає 17764 грн. 60 коп. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний у день підписання генеральної угоди мати залишок на любому відкритому в банку рахунку в розмірі 1100 грн. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою. На наступний день після повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1367 грн. 56 коп.

Відповідно до Розділу 2 Генеральної угоди банк зобов'язався надати позичальнику строковий кредит в сумі 16664 грн. 60 коп. на строк з 11 лютого 2016 року по 28 лютого 2019 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 16664 грн. 60 коп., а позичальник зобов'язалась повернути кредит, сплачувати проценти в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашати заборгованість позичальник зобов'язалась щомісячно в строк з «01» по «25» число кожного місяця, платежем в сумі 604 грн. 59 коп., що складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов і Правил (п. 2.1).

Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлений обов'язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 1367 грн. 56 коп. у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожен день прострочки.

Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, позичальник ОСОБА_1 погодилася з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами.

Позичальник своїм підписом засвідчила факт та згоду з умовами цього договору, підтвердила свої права та обов'язки за цим договором і погодилася з ними, а також підтвердила свою здатність виконувати умови даного договору.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання виконав та встановив кредитний ліміт на платіжну картку відповідача в розмірі 16664грн. 60 коп. Між тим, ОСОБА_1 обов'язки по погашенню кредиту та відсотків виконувала неналежним чином, з порушенням передбачених Генеральною угодою строків.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на станом на 15 грудня 2016 року має заборгованість у розмірі 19612 грн. 80 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 15387 грн. 85 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1500 грн. 35 коп., заборгованості за пенею 1357 грн. 04 коп., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1367 грн. 56 коп.

Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачем суду надано не було.

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, які надані суду та ніким не спростовані, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Однак з таким висновком повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

Крім того, п. 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно з статтями 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням строк виконання яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1367 грн.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Доводи апеляційної скарги про відсутність письмових доказів надання банком грошових коштів, висновків суду не спростовують. Апелянтом не враховано, що пунктом 2.1 Генеральної угоди встановлено, що кредит надається шляхом встановлення кредитної лінії у розмірі 16664 грн. 60 коп. на платіжну картку, яка відкрита відповідачу. Факт встановлення кредитної лінії у розмірі 16664 грн. 60 коп. на платіжну картку та списання вказаних коштів з метою забезпечення виконання зобовязань за договорами, підтверджується випискою по рахунку, яка містить відомості про господарські операції та підтверджує її здійснення.

Первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі Положення № 254), визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обовязкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Виписка по особовому рахунку № 4149********5903 є первинним документом обліку операцій за рахунком, містить реквізити які передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Предметом позову по даній справі було стягнення заборгованості згідно генеральної угоди (кредитний договір № 535903). При укладанні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості позичальник надала свою письмову згоду, що дана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, а також Тарифами складають кредитний договір.

За змістом Генеральної угоди, яку відповідач власноручно підписала, вона особисто підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: мету, на яку кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями позичальника; тип процентної ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту і вартості послуг з оформлення договору; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати процентів та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Своїм підписом споживач підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також його місцезнаходження та інше. Крім того, умови Генеральної угоди містять інформацію щодо розміру процентної ставки, порядку погашення кредиту, періодичність та обсяг платежів на весь час дії договору тощо (п. 2.1 Генеральної угоди).

Підписавши Генеральну угоду, позивач приєдналася до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом. Тобто з моменту підписання Генеральної угоди між кредитором і позичальником було укладено договір в порядку ч. 1ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованої Генеральної угоди (умов кредитування).

Надання кредиту відбувалося відповідно до умов договору шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку (п.2.1 Генеральної угоди).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, судова колегія вважає безпідставним, оскільки фактичні обставини, які були предметом розгляду Верховного Суду України, та даної справи є різними. Крім того, Верховним Судом України у зазначеній справі був зроблений правовий висновок стосовно договору про збільшення строку позовної давності.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги наведених на її обґрунтування, то ці доводи апелянта в даному випадку процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення.

Враховуючи, що районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; порушив і неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2017 року в частині стягнення штрафу та судових витрат. В іншій часині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судова колегія здійснює розподіл судових витрат за розгляд позовної заяви пропорційно до розміру задоволених вимог та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 11 лютого 2016 року у розмірі 18245 грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1488 грн. 48 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 122 грн. 67 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -