У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Колос-12» про визнання договору оренди розірваним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що його баба ОСОБА_5 була власницею земельної ділянки площею 12,17 га, розташованої на території Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області. 24 квітня 2000 року вона склала заповіт, яким заповіла вказану земельну ділянку позивачу.

28 вересня 2006 року ОСОБА_5 уклала з відповідачем договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15 років - до 28 вересня 2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

11 грудня 2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. У грудні 2015 року, отримуючи орендну плату за договором, укладеним бабою, позивач повідомив голову Фермерського господарства «Колос-12» (далі - ФГ «Колос-12») про бажання розірвати договір оренди. Однак, голова фермерського господарства не погодився із цим і позивачу було запропоновано підписати додаткову угоду до вказаного договору оренди. Позивач відмовився від підписання додаткової угоди і, вважаючи, що його права, як власника земельної ділянки, порушуються, звернувся до суду з позовом про визнання договору розірваним, посилаючись на незаконність дій відповідача.

Просив визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 28 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ФГ «Колос-12», площею 12,17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, зареєстрований Якимівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 25 жовтня 2006 року за №04, розірваним, а також усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні відповідачем цією земельною ділянкою після збору врожаю 2016 року.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано договір оренди земельної ділянки, укладений 28 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ФГ «Колос-12», площею 12,17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, зареєстрований Якимівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 25 жовтня 2006 року за №04, розірваним.

Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 12,17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, належною ОСОБА_4, шляхом заборони ФГ «Колос-12» після збору врожаю 2016 року вчиняти будь-які дії на цій земельній ділянці.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Під систематичною несплатою орендної плати є така несплата два і більше рази, тобто ознакою систематичності можна вважати кожен наступний (другий) випадок несплати орендної плати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Разом з тим факту систематичної несплати орендарем орендної плати у справі не встановлено.

Частиною 2 ст. 23 Закону встановлено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

В Указі Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» внесено зміни до Указу Президента № 92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. У його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Доказів того, що позивач, чи попередній власник земельної ділянки зверталися з пропозицією про зміну розміру орендної плати, матеріали справи не містять.

Указ Президента № 92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008) має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договорів у 2006 році і є підставою для перегляду за ініціативою сторін розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 %.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 року у справі № 6-17цс11.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренди землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У п. 12.5 договору оренди сторони прямо передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а. с. 14).

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.