Справа № 344/2501/17
Провадження № 22-ц/779/1854/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило до ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що у звязку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору №IFІHG100000099, укладеного між сторонами 30.08.2007 року на суму 3320 доларів США зі сплатою 1% щомісячно на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 30.08.2010 року, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 09.02.2017 року складає 34 142,98 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку кредитні кошти повертати відмовляється, а також користуючись правом стягнення частини заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача 3 935,03 доларів США заборгованості за кредитним договором, яка складається з 3 255,03 доларів США заборгованість за кредитом та 680 доларів США заборгованості за відсотками, а також судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає представник Банку, судом першої інстанції не було враховано, що правовідносини між сторонами на даний момент є дійсними і бажання їх припинити в порядку встановленому законодавством чи договором жодна із сторін не висловлювала. Окрім того, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що у п. 5.4 Умов і правил надання банківських послуг передбачений строк погашення кредиту у повному обсязі, зокрема останній день місяця, який вказаний на платіжній карті. Також на думку позивача, оскільки заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, кошти Банку не повернуто, то правовідносини між сторонами є дійсними і проценти та пеня за проценти підлягали стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. При цьому, апелянт звертає увагу суду на правову позицію, висловлену у постанові ВСУ від 02.12.2015 року у справі №6-249цс15. Посилаючись на незаконність рішення суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу з вищенаведених підстав підтримала. Додатково представник Банку зазначила, що наявність кредитної заборгованості ОСОБА_2 була виявлена після перевірки виконання кредитних угод. За результатами такої перевірки було пред'явлено позов. Крім того, вказувала, що відповідач останній платіж з погашення кредитних коштів здійснив у жовтні 2007 року, і після цього почала зростати заборгованість за кредитною угодою. Вважаючи, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування строків позовної давності та у відмові заборгованості за три останні роки, представник апелянта просила апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоч судове повідомлення було вручено завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки. З цими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 30.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №IFІHG100000099 на суму 3320 доларів США зі сплатою 1% щомісячно на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 30.08.2010 року (а.с.6-8). За умовами вказаного кредитного договору, зокрема згідно п.7.1, позичальник з "01" по "05" число кожного місяця повинен був вносити обумовлені кредитні платежі. Погашення кредитної заборгованості за названим договором повинно було здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник для погашення кредитної заборгованості повинен надавати Банку кошти в сумі 112,94 доларів США, який складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди та комісії (а.с.8). Тобто, умовами даного кредитного договору передбачено повернення кредитних коштів щомісячними платежами. Також щомісяця позичальник повинен був сплачувати й відсотки за користування кредитними коштами.

Колегія суддів зауважує, що оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Аналізуючи умови договору сторін, колегія суддів зауважує, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом апеляційної інстанції встановлено і не заперечується представником Банку, що відповідач ОСОБА_2 останній платіж з погашення кредитної заборгованості за названим вище кредитним договором здійснив у жовтні 2007 року. Таким чином, оскільки останній платіж ОСОБА_2 було здійснено у жовтні 2007 року, а позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» подана лише 21.02.2017 року та з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки договір кредиту був укладений строком на три роки з кінцевим терміном повернення 30.08.2010 року включно і домовленостей сторін щодо збільшення строку позовної давності в матеріалах справи немає.

Таким чином, оскільки договір кредиту був укладений на строк до 30.08.2010 року, а позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» подана тільки 21.02.2017 року та з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за пропуском строку позовної давності.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313-315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_3