_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/9983/17
УХВАЛА

07.12.2017 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А.., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2017 року Київським районним судом м. Одеси зареєстрована позовна заява ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним (вхід. № 46401/17).

За результатами автоматизованого розподілу головуючим по справі визначено суддю Літвінову І.А.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві з нижченаведених підстав.

Позивач за позовними вимогами просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 07.06.2017 р. помер її батько ОСОБА_4 Вона, вважаючи себе спадкоємцем за законом, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, де зясувалося про наявність заповіту, яким ОСОБА_4 заповів своє майно ОСОБА_2 Вважаючи, що складання цього заповіту не відповідало дійсній волі батька, ОСОБА_1 просить цей заповіт скасувати.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що з заповітом вона не ознайомлена. Але одночасно вказує, що саме їй батько бажав залишити належну йому квартиру АДРЕСА_1, у звязку з чим за життя передав вказане нерухоме майно у користування, де вона постійно проживає.

Вказане дає підстави вважати, що позивачу відомо про склад спадкового майна, або його частки, до якого входить вищевказана квартира.

Наведене підтверджується також й тим, що в проваджені Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Загороднюк В.І.) знаходиться цивільна справа № 522/6295/17, провадження № 2/522/6824/17 відкрите ухвалою судді від 05.04.2017 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення з квартири та вселення. При ознайомлені із рішеннями суду по вказаній цивільній справі, які наявні в ДЄРСУ (ст.ст. 3,4,6 Закону України «Про доступ до судових рішень»), встановлено, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 за життя предявив позов до дочки з вимогами виселитись з квартири № 14, яка розташована в будинку № 18 по вулиці Черняховського в місті Одесі, а його просив вселити в цю квартиру. Провадження по вказаній справі було зупинено на підставі ст. 37 ЦПК України, у звязку зі смертю позивача, до оформлення ОСОБА_5 права на спадщину за заповітом. В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2017 р. про зупинення провадження вказано «ОСОБА_5 надала суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4, який помер 07.06.2017 року та копію заповіту від 10.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_4 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_2 та належний йому гараж № 307 на автостоянці кооперативу автолюбителів „Вимпел ОСОБА_2І.»

Зазначена ухвала суду по цивільній справі № 522/6295/17 відповідачем ОСОБА_1 оскаржена не була, а отже набрала законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208, ч. 6 ст. 209 ЦПК України, ухвала є формою судового рішення. Ухвали, постановлені в судовому засіданні, оголошуються негайно після їх постановлення.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак не підлягає доказуванню факт наявності заповіту від 10.06.2016 року ОСОБА_4, який помер 07.06.2017 року та згідно якого ОСОБА_4 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_3 та належний йому гараж № 307 на автостоянці кооперативу автолюбителів „Вимпел ОСОБА_5

П. 42 постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тощо.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування заповіту фактично направлені на позбавлення ОСОБА_5 можливості за заповітом набути право на спадкування нерухомого майна померлого ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем за законом з відповідним правом успадкування майна батька, яке йому належало за життя та до складу якого входить квартира та гараж. Тому приводом виникнення позову є набуття у наступному права власності на нерухоме майно спадкодавця, яке знаходиться на території Приморського району міста Одеси. Місцем відкриття спадщини є також Приморський район міста Одеси. Розгляд справи про усунення перешкод у користуванні вказаним майном також розглядається Приморським районним судом м. Одеси.

Виходячи з поняття "підсудність у цивільному судочинстві" як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Цивільно-процесуальний кодекс України виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), договірна (за угодою між сторонами), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв'язком справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Ця норма є імперативною, зобовязуючи суди розглядати позови, що виникають з приводу нерухомого майна, за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, позовів з приводу будь-яких вимог, повязаних з правом особи на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності ( недійсності) правочинів щодо такого майна.

Справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним не підсудна Київському районному суду м. Одеси, а відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України також передбачено, що заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Надана одночасно із позовом заява про забезпечення позову вирішенню не підлягає, оскільки провадження у справі Київським районним судом м. Одеси не відкривається.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» прийшов до висновку, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Беруться до уваги також й розяснення Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», зазначено, що суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК ( 1618-15 )).

Керуючись ст.ст. 114, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121, ч. 3 ст. 122 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним повернути позивачеві для подачі до належного суду.

Ухвалу суду разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня одержання копії ухвали.

Суддя Літвінова І. А.