АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/9580/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/790/5943/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 литоспада 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що 05.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним однією сім'єю до лютого 2015 року. Від сумісного життя з відповідачем вона має дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. З травня 2015 року відповідач повністю перестав приймати фінансову участь в утриманні дитини, забезпеченні дитини необхідним одягом, відповідними умовами проживання, розвиваючими заняттями, оздоровленні. Відповідач є приватним підприємцем та надає послуги з комп'ютерного програмування, консультування з питань інформатизації, веде діяльність у сфері інформаційних технологій і компютерних систем. З 01.04.2013 року відповідач підписав угоду на виконання робіт з компанією, зареєстрованою в США. Загальна сума доходу відповідача за період з 01.12.2013 року по 31.03.2015 року склала 54700,08 доларів США, а середньомісячний дохід -3418,76 доларів США. Відповідач інших аліментних платежів не має. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 20469,18 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 25.11.2015 року. В подальшому позивач позовні вимоги змінила, просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.159).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_3, який є фізичною особою - підприємцем, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 3000, 00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., підлягає індексації. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 за перший місяць у розмірі 3000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вказане рішення змінити, вказавши про необхідність стягувати аліменти з моменту ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги зазначено, що висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права. Вказав, що матеріали справи містять докази добровільного виконання ним аліментного утримання дитини за вказаний період та виконання рішення у цій частині призведе до повторного примусового виконання вже виконаного зобовязання в добровільному порядку. Зауважив, що суд безпідставно не врахував у якості доказу інтернет-листування сторін по справі.

Вказане рішення також було оскаржено ОСОБА_5

В обґрунтування скарги вона зазначила, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного зясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, що стало наслідком порушення норм матеріального права. Послалась на те, що судом було порушено норми ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження І-ВЛ №239808, батьком неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 відповідач по справі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 р.

Дитина проживає з матір'ю позивачем ОСОБА_5 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач проживає окремо від дитини, інших дітей не має, його стан здоров'я задовільний, має на утриманні батьків пенсійного віку ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Також судом встановлено, що відповідач з 19.02.2015 р. постійно проживає в м. Воронєж (Росія), є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до довідки від 23.03.2017 р. про матеріальний стан, виданою Приватним Підприємцем ОСОБА_3, розмір його прибутку в період з серпня 2016 р. до березня 2017 р. коливався від 28000 руб. у листопаді 2016 р., що відповідає 10980,00 грн., до 35000 руб. у грудні 2016 р., що відповідає 15021,00 грн.

За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України передбачено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, аліменти є способом участі в утриманні дитини, який призначається за рішенням суду з того з батьків, який не проживає з дитиною та не надає, або надає в недостатньому обсязі, допомоги на утримання та розвиток дитини.

Важливим фактором у даному випадку є ухилення від виконання свого батьківського обовязку з утримання дитини тим з батьків, з кого присуджуються аліменти.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції правильно виходив з інтересів дитини, оскільки в разі неможливості визначення фактичного доходу або заробітку відповідача, який є приватним підприємцем, при виконанні судового рішення про стягнення аліментів в частині від заробітку державний виконавець має використовувати середній заробіток у даній місцевості, якою є Немишлянський район м.Харкова, 1/4 частина якого дійсно менше 3000,00 грн.

При цьому суд відхилив доводи відповідача щодо надання позивачеві у лютому 2015 р. грошових коштів у розмірі 8300 доларів США саме на утримання їх неповнолітнього сина, і як наслідок, стягнення аліментів з дня ухвалення судового рішення, за їх недоведеністю, оскільки скриншоти переписки в Інтернеті дійсно самі по собі не є безспірним доказом. Дійсно, відповідно до ст. 59 ЦПК України такий доказ не є допустимим доказом, оскільки не має ознак письмового документу. Однак при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем було визнано факт отримання вказаних грошових коштів від відповідача.

Тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України о бставини про отримання від відповідача у лютому 2015 року 8300 доларів США на утримання сім'ї, які позивач вважала спільним сумісним майном подружжя, не підлягали додатковому доведенню. Той факт, що ці кошти належали не лише дитині а й її матері, позивачу ОСОБА_5 не спростовує доводів відповідача про те, що ці кошти були надані для утримання дитини. Позивач пояснила, що вона їх використала на свій розсуд, у тому числі на свої особисті потреби, внаслідок чого їх вистачило лише до початку 2016 року. З огляду на те, що передбачений у ст. 180 СК України обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, доводи відповідача про те, що він у лютому 2015 року добровільно надав наперед на півтора роки свою частину внеску у спільне з позивачем утримання їх дитини, яких, з урахуванням правильно визначеної судом щомісячної суми елементів, вистачило лише до дати ухвалення суд рішення по цій справі - є обґрунтованими.

Зазначені обставини всупереч вимог ст. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення не були враховані судом першої інстанції, що свідчить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи ОСОБА_5 про отримання відповідачем доході у іноземній валюті доларах США, були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції за недоведеністю, та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що покази свідків у даному випадку не є належними доказами для підтвердження вказаних обставин.

Судом першої інстанції було досліджено питання розмірів доходів відповідача, та висновки зі вказаного питання належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Доводи позивача про те, що питання громадянства відповідача не досліджувалось колегія суддів відхиляє за їх безпідставністю, оскільки вказані обставини не стосуються предмета доказування.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, районний суд обґрунтовано дійшов висновку, що в разі неможливості визначення фактичного доходу або заробітку відповідача, який є приватним підприємцем, при виконанні судового рішення про стягнення аліментів в частині від заробітку державний виконавець має використовувати середній заробіток у даній місцевості, якою є Немишлянський район м. Харкова, 1/4 частина якого вочевидь менше 3000,00 грн.

Таким чином, у даному випадку інтереси дитини не порушуються.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 висновки суду не спростовуються

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов вірних висновків, помилившись лише з датою, з якої підлягають стягнення аліменти, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вказаний висновок спростовують, колегія суддів на підставі п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінює оскаржуване рішення шляхом зміни дати, з якої підлягають стягненню аліменти.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ВИ Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року змінити.

Стягувати визначені судом першої інстанції аліменти починаючи з 08.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -