Справа № 159/1777/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/1484/17 Категорія: 81 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника стягувача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника Відріг Фінанц унд Бетайлігунгc-Акціенгезельшафт (Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft) - ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Князівство Ліхтенштейн) до Малого приватного підприємства "К.О.Т." (Україна) про стягнення заборгованості та витрат, пов'язаних з арбітражним розглядом, за апеляційною скаргою представника Малого приватного підприємства «К.О.Т.» - ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2017 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року представник Відріг Фінанц унд Бетайлігунгc-Акціенгезельшафт (Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft) - ОСОБА_1 подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, обгрунтовуючи тим, що з огляду на наявну значну заборгованість боржника за рішенням МКАС при ТПП України від 16.02.2017 року, зважаючи на ухилення відповідача від добровільного виконання даного рішення, існування реальної загрози порушення прав та інтересів стягувача шляхом відчуження боржником належного йому майна, виникає необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, в тому числі рухоме й нерухоме, і грошові кошти, що належать МПП «К.О.Т.» і знаходяться у нього або інших осіб, в межах суми боргу 157 427,55 євро.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2017 року заяву представника Відріг Фінанц унд Бетайлігунгc-Акціенгезельшафт (Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft) ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно боржника - Малого приватного підприємства «К.О.Т.», яке знаходиться по вул. Кутузова, 11 в м. Ковель Волинської області, а саме на:

земельну ділянку кадастровий номер :41:010:0027, площею 0,518 га для розміщення та обслуговування власних приміщень;

будівлю складу ДМК К-1, площею 487,9 кв.м (реєстраційний номер майна 12366173);

побутовий корпус Т-3, площею 1024,8 кв.м (реєстраційний номер майна 5397474);

будівлю складу готової продукції Б-1, площею 1155,4 кв.м (реєстраційний номер майна 1359950);

цех мяких меблів, площею 2882 кв.м (реєстраційний номер майна 1224538);

земельну ділянку кадастровий номер :41:010:0091 площею 1,7725 га (свідоцтво про право власності, серія та номер 48372079, дата державної реєстрації 25.11.2015 року), цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

на земельну ділянку кадастровий номер :41:010:0092 площею 5,4548 га (свідоцтво про право власності, серія та номер 48369690, дата державної реєстрації 25.11.2015 року), цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, МПП «К.О.Т.» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, постановивши нову - про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому посилається на те, що суд безпідставно втрутився у господарську діяльність підприємства, створивши йому перешкоди у його діяльності, обрані заходи забезпечення позову не співмірні із вартістю майна боржника, на яке накладається арешт.

Заслухавши пояснення представника стягувача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову спрямований на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання судового рішення в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 лютого 2017 року у справі АС № 385у/2016 з МПП «К.О.Т.» на користь Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» (Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft) стягнуто 106173,38 євро заборгованості за надану позику, 43925 євро боргу процентів за користування грошовими коштами, 37329,17 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього на суму 157427,55 євро. Зі змісту рішення видно, що воно набуло чинності 16 лютого 2017 року та є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Представник стягувача 13 травня 2017 року звернувся до суду із відповідним клопотанням про надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення міжнародного комерційного арбітражного суду, за яким Ковельським міськрайонним судом призначено судовий розгляд.

Згідно з нормами ч.7 ст.389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому ст.ст.391-398 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 394 ЦПК України, суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як визначено ч. 9 ст.395 ЦПК України, розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до статей 151-155 цього Кодексу.

Тобто, за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду, суд може вжити відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується :1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як розяснено у п. 5 даної постанови, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 лютого 2017 року в даній справі вступило в силу негайно і не виконане.

Майно, на яке накладено арешт судом для забезпечення позову, а саме: земельні ділянки: кадастровий номер :41:010:0027 площею 0,518 га для розміщення та обслуговування власних приміщень, кадастровий номер :41:010:0091 площею 1,7725 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; кадастровий номер :41:010:0092 площею 5,4548 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; а також будівля складу ДМК К-1, площею 487,9 кв.м, побутовий корпус Т-3, площею 1024,8 кв.м; будівля складу готової продукції Б-1, площею 1155,4 кв.м., цех мяких меблів площею 2882 кв.м., які розташовані по вул. Кутузова (раніше ОСОБА_3),11 в м. Ковелі Волинської області, дійсно належить МПП «К.О.Т.», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

З огляду на значну суму заборгованості, ухилення боржника від виконання арбітражного рішення та наміри боржника на відчуження належного йому майна, суд прийшов до вірного висновку, що виникає необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно боржника.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що арешт накладено на спірне майно ухвалами від 30.10.2015 р. та від 22.01.2016 р., не впливає на правильність висновків суду щодо накладення арешту в даній справі, оскільки за попереднім рішенням забезпечено позов в межах стягнутої з боржника суми в розмірі 53440 євро, а даний позов задоволено на суму 157427,55 євро. Тобто, розмір боргу складав значно меншу суму, ніж та, яка вказана у даній справі, отже в даному випадку змінилися обставини, що зумовлюють застосування заходів забезпечення позову.

Не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи також і посилання представника боржника на неадекватність засобів забезпечення позову та відсутність необхідності їх застосування.

Разом з тим, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В обґрунтування своїх доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову стягувачем надано докази того, що боржником після винесення рішення МКАС при ТПП України у серпні 2015 року та звернення стягувача до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання зазначеного арбітражного рішення, в листопаді 2015 року земельна ділянка площею 72273 кв.м. вибула із реєстру прав власності, оскільки була ним поділена на окремі ділянки. Отже, зазначене вказує на те, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна, що може у майбутньому утруднити виконання вказаного рішення міжнародного арбітражного суду.

Таким чином, обрані заходи забезпечення позову є належними, доцільними та обгрунтованими і співмірними із заявленими стягувачем вимогами, які жодним чином не можуть перешкоджати боржнику вести господарську діяльність та являються тимчасовим засобом забезпечення вимог стягувача.

Колегія суддів вважає, що доводи представника боржника про постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням вимог процесуального закону є безпідставними, а тому відсутні передбачені законодавством підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Малого приватного підприємства «К.О.Т.» - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2017 року про забезпечення позову у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді