Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення завдатку, відшкодування збитків, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення завдатку, відшкодування збитків, визнання права власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що перебуваючи у шлюбі, вони надали ОСОБА_5 у якості завдатку грошові кошти у загальному розмірі 180 000 дол. США за квартиру у котеджі № 5, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. При цьому загальна вартість вказаного нерухомого майна за домовленістю сторін склала 200 000 дол. США. Проте, як стверджували позивачі, договір купівлі-продажу так і не був укладений, через те, що майно, зазначене в розписках, не належить відповідачці на праві власності, у зв'язку з чим остання ухиляється від виконання договору.

Позивачі зазначали, що передана грошова сума не є авансом, а тому просили стягнути з відповідача додаткову грошову суму в розмірі частини завдатку.

Крім того, просили визнати за ними право власності на 2/3 частини дачного будинку літ. «А4», обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що 2/3 дачного будинку літ. «А4» належить відповідачу на праві спільної часткової власності, а у зв'язку з тим, що частка в дачному будинку літ. «А5» більше не належить відповідачу, оскільки остання відчужила її, то вимога щодо визнання права власності на частку в літ. «А5» є неможливою.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошову суму завдатку у розмірі 180 000 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становило 4 461 794 грн 10 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким в цій частині у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_5 та подружжям ОСОБА_3 була досягнута попередня домовленість щодо наміру позивачів в майбутньому придбати квартиру, розташовану в котеджі № 5 за адресою: АДРЕСА_1, яка була їм запропонована відповідачем.

Зазначена обставина підтверджується розписками про отримання ОСОБА_5 у якості завдатку грошових коштів на загальну суму 180 000 доларів США, оригінали яких знаходяться у справі.

Так, 09 вересня 2014 року на виконання вищевказаних домовленостей ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 30 000 дол. США в якості завдатку за квартиру в кооперативі, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, котедж V, І поверх, загальною вартістю 200 000 дол. США, про що відповідачем була складена відповідна розписка (а.с. 197). На зворотній сторінці вказаної розписки зазначено, що цього ж дня, ОСОБА_6 в доповнення до розписки отримала від ОСОБА_3 ще 5 000 дол. США (а.с. 197 зворот).

Встановлено, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 40 000 дол. США в якості завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, І поверх, І котедж, про що була складена розписка (а.с. 198), в якій зазначено, що вказана розписка є доповненням до розписки написаної раніше.

Окрім того, 06 грудня 2014 року ОСОБА_5 отримала в доповнення до даної розписки ще 2000 дол. США в якості завдатку за вказану квартиру (а.с. 198 зворот).

19 грудня 2014 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 3 000 дол. США в якості завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, котедж № 5, 1 поверх, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 200).

Встановлено, що відповідно до розписки від 15 червня 2015 року, оригінал якої міститься на аркуші справи 201, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 40 000 дол. США в якості завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, котедж № 5, І поверх.

22 вересня 2015 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 60000 дол. США в якості завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, котедж № 5, І поверх, що підтверджується розпискою складеною відповідачем (а.с. 202).

Отже, ОСОБА_5 у період з 09 вересня 2014 року по 22 вересня 2015 року отримала від подружжя ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 180 000 доларів США, про що відповідачем були складені розписки, оригінали яких зберігаються в матеріалах справи.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 вказувала, що купувати належну їй частину дачного будинку позивачі наміру не мали, так як хотіли придбати квартиру на першому поверсі, і на виконання вищевказаних домовленостей 31 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були укладені договори купівлі-продажу частини дачного будинку, за яким остання набула у власність 1/3 частини дачного будинку та 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0283 га, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. за зареєстрований у реєстрі під № 1135, у зв'язку з чим її зобов'язання перед позивачами були виконані.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що передана позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідачці ОСОБА_5 грошова сума в загальному розмірі 180 000 дол. США є авансом та з урахуванням того, що на відміну від завдатку, аванс не несе на собі забезпечувального навантаження, тобто, якщо сторона, що одержала аванс, не виконала своїх зобов'язань за договором, інша сторона має право вимагати лише повернення авансу, а не сплати його подвійної суми, стягнув лише передану суму авансу.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог посилався на договір купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки від 31 жовтня 2015 року, який був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відповідно до якого останній було передано у власність 1/3 частини дачного будинку, та 1/3 частини земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, та вважав, що свої зобов'язання щодо передачі у власність майна відповідач ОСОБА_5 виконала.

Вирішуючи питання щодо достатності матеріалів і документів для ухвалення відповідного судового рішення, судам слід враховувати, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у визначених процесуальним законодавством випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Звертаючись до суду з позовом про порушення своїх прав, позивачі посилались на те, що вони у якості завдатку передали відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 180 000 дол. США за розписками на виконання попередньої домовленості між ОСОБА_5 та подружжям ОСОБА_3 щодо придбання нерухомого майна та враховуючи те, що договір купівлі-продажу так і не був укладений, просили стягнути вказану суму як завдаток.

Апеляційний суд, вирішуючи даний спір, вважав, що свої зобов'язання щодо передачі у власність майна ОСОБА_5 виконала, пославшись як на доказ виконання таких зобов'язань на договір купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки, укладений між ОСОБА_7, яка є матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 При цьому, прийнявши до уваги пояснення відповідача, що на сімейній нараді ОСОБА_7 та ОСОБА_5 між собою домовилися, що гроші, які останній передавали за розписками позивачі її мати ОСОБА_7 за угодами, передасть нерухоме майно, а саме - 1/3 частку дачного будинку, 1/3 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у власність позивача ОСОБА_3

Отже, апеляційний суд, всупереч ч. 4 ст. 60 ЦПК України вирішив справу на припущеннях, не виконавши вимоги ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надав належної правової оцінки усім зібраним у справі доказам, не звернув увагу на те, що договір купівлі-продажу не містить посилання про те, що відповідач уповноважила свою матір ОСОБА_7 на укладання будь-яких договорів щодо розпорядження належним їй майном чи отримання грошових коштів в рахунок виконання зобов'язань відповідача, а тому дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, грошових сум у вигляді авансу (завдатку).

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович