Справа№ 640/8416/17
Київський районний суд міста Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
за участю секретаря - Бломберус С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ НВП «ІНТЕП» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся неодноразово своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до записів у трудовій книжці, на підставі наказу від 06.04.2011 року №34-к позивач 06.04.2011 року прийнятий на посаду директора з виробництва ТОВ «НВП «ІНТЕП».
На підставі наказу від 07.11.2016 року №63-к позивача звільнено 07.11.2016 року з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП.
Таким чином, при звільненні позивача з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з ним не були проведені всі розрахунки.
Згідно з довідкою ТОВ «НВП «ІНТЕП» від 29.05.2017 року, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складає 566,76 грн. (з урахуванням податків).
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.99, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Оскільки позивач був звільнений 24.11.2016 року і повний розрахунок з ним не проведено на день винесення рішення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 07.11.2016 року по 08.12.2017 року (день постановлення рішення суду) за 275 робочих днів, що складає 155 859 грн. 00 коп. (275 х 566,76).
Судом враховано, що між сторонами відсутній спір про розміри належних звільненому позивачу суми заробітної плати згідно зі ст. 116 КЗпП України.
Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти позивачу.
На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 155 859 грн. 00 коп.
Також суд враховує вимоги п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1811,61 грн. (25 302,39 + 155 859= 181 161,39 х 0,01 = 1811,61).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивача заробітну плату в межах суми платежу за один місяць у розмірі 11 335 грн. 20 коп. (20 х 566,76 = 11 335,20)
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 212-215, 224, 226, 367 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі позивачем апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його отримання.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.