У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, 30 вересня 2008 між ним та ОСОБА_4 укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № BL9313, згідно з умовами якого остання отримала кредит у формі кредитного ліміту у розмірі 30 000 доларів США та зобов'язалася повернути отримані кошти і сплатити відсотки за їх користування не пізніше 01 вересня 2018 року (зі змінами до кредитного договору за додатковою угодою від 15 лютого 2010 року № 1, кінцева дата погашення кредиту - 01 лютого 2020 року).

До цього кредитного договору у подальшому вносилися зміни на підставі додаткових угод № 1 від 15лютого 2010 року, № 2 від 15 лютого 2010, № 3 від 27 травня 2010 року, № 4 від 25 листопада 2010 року, № 5 від 09 вересня 2011 року, № 6 від 09 вересня 2011 року, № 7 від 14 листопада 2012 року, № 8 від 14 листопада 2012 року, № 9 від 18 жовтня 2013 року, № 10 від 18 жовтня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладені договори поруки від 14 листопада 2012 (розірвано додатковою угодою до такого договору від 18 жовтня 2013 року) та 18 жовтня 2013 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань, станом на 10 грудня 2015 року його заборгованість перед банком складала 3 773,29 доларів США, з яких: 370,14 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 2 998,66 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 366,21 доларів США відсотки; 38,28 доларів США підвищені відсотки.

Просило стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг від 30 вересня 2008 року № BL9313 у розмірі 3 773,29 доларів США, з яких: 370,14 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 2 998,66 доларів США - дострокове стягнення кредиту, 366,21 доларів США - відсотки, 38,28 доларів США - підвищені відсотки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини) (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що позичальниця свої зобов'язання виконувала неналежним чином, а з квітня 2015 року не було здійснено жодного платежу на погашення кредиту, відсотків та підвищених відсотків (а. с. 164−166, т. 1).

03 вересня 2015 року банк пред'являв вимоги до відповідачів про дострокове повернення кредиту, які виконані не були.

Станом на 10 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором складала 3 773,29 доларів США, з яких: 370,14 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 2 998,66 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 366,21 доларів США - відсотки; 38,28 доларів США - підвищені відсотки.

Заперечуючи правильність наданого банком розрахунку заборгованості, відповідачі не надали свого розрахунку, який би спростовував розмір заборгованості. При цьому суд апеляційної інстанції роз'яснював відповідачам у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 10 ЦПК України, обов'язок довести свої заперечення, тобто спростувати наданий банком розрахунок та можливість звернутися до суду за сприянням у наданні доказів.

Відповідачами клопотання про призначення судової експертизи для з'ясування питань, що стосуються обороту коштів за кредитним договором та розрахунку боргу, заявлено не було. Таку позицію відповідачі мотивували тим, що проведення експертизи потребує значного часу, а також відсутністю коштів на оплату судової експертизи.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо збирання та дослідження доказів. Не може він надавати і правову оцінку доказам. Зазначені повноваження належать лише суду першої інстанції та у випадку, передбаченому ст. 303 ЦПК України - апеляційному суду.

Таким чином, суди обґрунтовано задовольнили позов. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.