Справа № 2/593/482/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"08" грудня 2017 р.

В складі:

головуючого судді Музики Я.М.

при секретарі Гривні Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно. Зазначив, що у будинковолодінні, що в с.Лапшин по вул. Бічна,22 Бережанського району Тернопільської області проживали батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Оскільки їх двір відносився до категорії колгоспних, то вони були його співвласниками по ? частині кожен. 18.08.1993 року померла мати позивачки, після її смерті частку будинковолодіння успадкував її чоловік (батько позивачки) ОСОБА_4 02.09.2000 року помер батько позивачки, який за життя склав заповіт у її користь. З приводу успадкування будинковолодіння, що належало померлому батькові позивачка зверталася в Бережанську держнотконтору, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на будинковолодіння, що змусило її звернутись до суду.

У судове засідання представник позивачки ОСОБА_3 не з`явився, однак на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить слухання справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задоволити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради не з'явився, однак ОСОБА_2 сільською радою надіслано заяву, де зазначено, що вони не заперечують щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, просять позов розглянути без участі представника відповідача.

Суд, взявши до уваги заяви представника позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно частини першої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено наступне,-

У будинковолодінні, що в с.Лапшин по вул. Бічна,22 Бережанського району Тернопільської області проживали батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Оскільки їх двір відносився до категорії колгоспних, то вони були його співвласниками по ? частині кожен.

ОСОБА_5 померла 18.08.1993 року не залишивши заповіту. Після її смерті відкрилася спадщина у виді права померлої на 1/2 частину житлового будинку із відповідною часткою у надвірних та господарських будівлях, що знаходиться в с.Лапшин по вул. Бічна,22 Бережанського району Тернопільської, якою вона правомірно володіла за життя, як член колгоспного двору. Після її смерті її частку у будинковолодінні успадкував її чоловік (батько позивачки) ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер 02.09.2000 року. За життя ним було складено заповіт у користь позивачки, який не було змінено і не скасовано. Позивачка як спадкоємиця за заповітом своєчасно та у визначений законом спосіб прийняла спадщину, однак не може успадкувати згадане спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на таке нерухоме майно на ім`я померлого, а тому позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати своє право на спадкування, яке підлягає захисту та поновленню шляхом задоволення позовних вимог.

Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні свідоцтвом про смерть

ОСОБА_4, копією заповіту, довідками ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області та іншими доказами по справі.

Отже судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, фактично прийняла спадкове майно після померлого 02.09.2000 року батька ОСОБА_4, яке складається із житлового будинку по вул. Бічна,22 в с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області, а тому її позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на таке спадкове майно.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 534, 549 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за заповітом право власності на спадкове майно у виді житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Бічна,22 с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області, яке залишилось після померлого 02 вересня 2000 року батька ОСОБА_4, який був власником ? частки будинку як голова колгоспного двору та ? частку, яку він успадкував після смерті своєї дружини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.М. Музика