Справа № 462/5471/17
УХВАЛА

22 листопада 2017 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» про забезпечення позову

встановив:

ПАТ «ОКСІ БАНК» звернулося з позовом у суд про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №50/10 від 26.03.2010р. у розмірі 2858190 грн. 19 коп.

З метою забезпечення позову ПАТ «ОКСІ БАНК» подало також заяву, в якій просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме на житловий будинок №15 по вул.Бабушкіна у м.Києві, загальною площею 697,80 кв.м. та житловий будинок №3 по вул.500-річчя Січі у м.Львові-Винники.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та надані докази, вважаю, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Статтею 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 17.11.2017р., у власності ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно: житловий будинок №15 по вул.Бабушкіна у м.Києві, частка 1/1 та житловий будинок №3 по вул.500-річчя Січі у м.Львові-Винники, однак на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт, що свідчить про те, що відповідач позбавлений можливості провести відчуження нерухомого майна.

Виходячи з наведеного, вважаю, що у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів про те, що існує реальна загроза того, що ОСОБА_2 розпорядиться спірним нерухомим майном до вирішення спору по суті.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.151-153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: