У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення заяви через неусунення недоліків

номер провадження 2-о/333/539/17

номер справи 333/6846/17

04 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність матеріалів заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей.

Вказана позовна заява була залишена без руху на підставі ухвали судді від 23.11.2017 року, як така, що подана з порушення вимог ст.. ст.. 119, 120 ЦПК України, виходячи з наступного.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

Вивчивши подану заяву та долучені документи, прихожу до висновку, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч. 5 ст.. 119 ЦПК України.

У відповідності до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказуванням.

В порушення даної норми закону та ст.. 109 СК України заявниками не надано письмового договору про те, з ким із подружжя будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, не надано нотаріально посвідченого договору між подружжям про розмір аліментів на дитину.

Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог, то заявникам слід усунути недоліки заяви шляхом надання оновленої заяви з відповідними додатками.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання позивачем ухвали.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачу був встановлений строк, який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Відповідно до поштового повідомлення № 69 3, копію вищезазначеної ухвали суду було отримано особисто заявником по справі ОСОБА_2 29.11.2017 року.

01.12.2017 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від заявників надійшла заява про розірвання шлюбу подружжя, яке має малолітніх дітей, до якої було долучено договір про умови виконання батьківських обовязків та визначення місця проживання дітей. Даний договір підписаний заявниками.

Проте, до уточненої заяви про розірвання шлюбу, в порушення вимог ч. 2 ст. 109 СК України, не було долучено договір між подружжям про розмір аліментів на дітей, який має бути нотаріально посвідчений.

У звязку з тим, що заявниками не в повному обсязі не виконані процесуальні дії відповідно до ухвали судді від 23.11.2017 року та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення заяви у відповідності до ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права заявників на повторне звернення до суду із заявою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей вважати неподаною та повернути заявникам.

Розяснити заявникам, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.Г.Стоматов