Справа № 180/1587/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючої - судді Хомченко С.І.

секретар - Гащук І.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Марганець в особі: Марганецької міської ради, зацікавлена особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю та визнання, в порядку спадкування за заповітом, права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпро-петровської області з позовом до територіальної громади м. Марганець в особі: Марга-нецької міської ради, зацікавлена особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю та визнання, в порядку спадкування за заповітом, права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що вона народилася 14.08.1963 року, її прізвище до одруження - ОСОБА_4. Відповідно до свідо-цтва про народження її батьками були: батьком ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5.

Її мати, ОСОБА_5, після укладення шлюбу 03.06.1994 року, змінила своє прізвище з ОСОБА_5 на Дирик.

За час життя її мати - ОСОБА_6, була власницею квартири АДРЕСА_1, в якій була зареєстрованою та проживала.

У 2013 році мати тяжко захворіла, оскільки їй незручно було їздити до матері на квартиру і приглядати за нею, вона перевезла матір до себе додому за адресою: вул. Котельникова, буд. № 7 в м. Марганець Дніпропетровської області, де мати постійно проживала майже на протязі трьох років.

За життя мати склала заповіт, згідно якого свою квартиру АДРЕСА_1 заповідала їй.

09.01.2017 року її мати - ОСОБА_6, померла.

У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса з відповід-ною заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2, однак останній у серпні 2017 року відмовив їй у вчинені нотаріальних дій з посиланням на вимоги ст. ст.1269,1272 ЦК України, а саме: у звязку з пропущеним строком для прийняття спадщини.

Вважає, що після смерті матері вона є спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину так, як до смерті матері проживала разом з нею та доглядала її, тобто фактично прийняла спадщину. Таким чином вона є спадкоємцем, який постійно проживав разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та після її смерті фактично прийняла спадщину протягом встановленого законом шестимісячного строку. На підставі зазначеного має право на отримання у власність спадкового майна - квартири АДРЕСА_3, яка є обєктом спадщини після смерті її матері ОСОБА_6 Встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем їй необхідно для оформлення спадщини. Просить суд встановити факт постійного проживання її, ОСОБА_1 з ОСОБА_6, померлою 09 січня 2017 року, в період з 2013 року по 09 січня 2017 року в будинку № 7 по вулиці Котельникова в м. Марганці Дніпропетровської області та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом - квартиру АДРЕСА_3, що належала на праві власності ОСОБА_6, померлої 09 січня 2017 року.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2Мпозовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Зацікавлена особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає по сусідству зОСОБА_1М, добре знає її матір - ОСОБА_8, яка проживала на Ворошилівці, а коли тяжко захворіла, то донька забрала її до себе додому, де вона постійно з нею проживала з 2013 року і до дня смерті. Донька здійснювала належний догляд за своєю матірю. Вона часто до них ходила.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 Знає її матір ОСОБА_8, яка проживала у своїй квартирі на Ворошилівці в м. Маргангець, а коли та тяжко захворіла, то донька забрала її до себе додому, де вона проживала з 2013 року і до дня смерті. Вона часто до них заходила. У бабушки була окрема кімната і донька здійснювала належний догляд за своєю матірю.

Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встанов-люються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_5, були: батьком ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 31 січня 2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 553 (.а.с.8).

За час життя мати позивачки - ОСОБА_5, яка впродовж, після реєстрації щлюбу, змінила своє прізвище на Дирик ( а.с. 10), була власницею квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м. в якій значилася зареєстрованою та проживала, що підтверджуєтьс свідоцтвом про право власності на житло від 11.01.1996 року та технічним паспортом на вищезазначену квартиру ( а.с.11- 12).

За життя, 19 березня 1996 року, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 1397, згідно якого належну їй приватну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 і все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати і на, що вана матиме право, вона заповідала своїй дочці ОСОБА_1 ( а.с 17).

У 2013 році ОСОБА_6 тяжко захворіла, оскільки її дочці ОСОБА_1 було незручно їздити до матері на квартиру і приглядати за нею, вона перевезла її до себе додому за адресою: вул. Котельникова, буд № 7 в м. Марганець.

З довідки голови квартального комітету від 15.08.2017 року за № 91 вбачається, що ОСОБА_1 значиться прописаною та мешкає за адресою: вул. Котельникова, буд. № 7 в м. Марганець, Дніпропетровської області. Із нею, понад трьох років і на момент смерті - 10.01.2017 року, постійно проживала її мати - ОСОБА_11 ( а.с. 19).

09 січня 2017 року ОСОБА_6, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 1-КИ № 718742, виданого 10.01.2017 року Маргнанецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 18).

11 серпня 2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 січня 2017 року, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

Постановою приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 11.08.2017 року ОСОБА_1, з посиланням на вимоги ст. ст. 1269, 1272 ЦК України, відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті померлої 09.01.2017 року ОСОБА_6, у звязку з пропущеним строком для прийняття спадщини ( а.с. 20).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Із наведеного суд вбачає, що померла ОСОБА_6 дійсно в період з 2013 року і до дня своєї смерті - 09.01.2017 року постійного проживала зі своєю донькою ОСОБА_13 в будинку № 7 по вулиці Котельникова в м. Марганець Дніпропетровської області, а тому позовні вимоги в цій частинні підлягають задоволенню.

При цьому, судом не встановлено інших спадкоємців, крім позивача, які б мали намір прийняти спадщину або які мають право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні ви-моги ОСОБА_1 в частинні визнання за нею права власності на спадкове майно за запо-вітом - квартиру АДРЕСА_3, після померлої 09 січня 2017 року матері ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 30,57,60,208,209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1216-1218, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м. Марганець в особі: Марганецької міської ради, зацікавлена особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю та визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_6, померлою 09 січня 2017 року, актовий запис № 24, у період з 2013 року по 09 січня 2017 року, у будинку № 7 по вулиці Котельникова в м. Марганець Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після померлої 09 січня 2017 року ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко