Дата документу 17.11.2017
Справа № 320/8313/17
Провадження № 2/320/4415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі Луценко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги № 20 від 07 листопада 2017 року діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд на територію АР Крим малолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги № 20 від 07 листопада 2017 року діє адвокат ОСОБА_2, звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до тимчасово окупованої території АР Крим, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позову посилається на те, що 24 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про сина, але відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покрашення здоровя дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема відповідач ігнорує її прохання щодо надання у передбаченому законодавством України порядку дозволу на виїзд малолітньої дитини на територію АР Крим для відпочинку та оздоровлення. Крім того, виїзд сина до території АР Крим необхідний для його оздоровлення, оскільки він постійно хворіє на захворювання дихальних шляхів та за рекомендацією лікаря йому необхідне відвідування лікувальних та санаторних закладів, розташованих в АР Крим. Також вона має намір відвідати з дитиною своїх знайомих, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4. Але незважаючи на це її чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дитини до АР Крим. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивачка вважає, що така позиція її чоловіка та батька їх сина, шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не зявився, будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2009 року позивачка, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Гапотій) ОСОБА_5, уклала шлюб з відповідачем, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС № 068271 від 24 квітня 2009 року (а.с.9)

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 146546 від 12.05.2010 року (а.с.8).

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка матеріально утримує та піклується про дитину.

Відповідач безпідставно чинить позивачці перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покрашення здоровя дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, ігноруючи звернення позивачки щодо надання у передбаченому законодавством України порядку дозволу на виїзд дитини на територію АР Крим для відпочинку та оздоровлення.

Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за рекомендаціями лікарів потребує санаторного-курортного лікування в закладах АР Крим, оскільки часто хворіє на захворювання дихальних шляхів.

Таким чином, позивачка без надання дозволу батьком позбавлена можливості виїхати з дитиною на територію АР Крим.

Згідно абз.2 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно до п.2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У той же час відповідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією.

Згідно ст.ст. 4,10 зазначеного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється, в тому числі особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №367 від 04 червня 2015р. «Про затвердження порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї», в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16 - річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р.за №57.

Отже, для поїздки позивача з дитиною до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим необхідні документи, які передбачені для перетину кордону. Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. та постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України».

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянам України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57, із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється, зокрема: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тобто, у даному випадку позивачка, піклуючись про здоровя дитини та її розвиток, бажає вивезти сина на оздоровлення до АР Крим, де також проживають її близькі, з якими дитина має право на вільне спілкування, однак через відмову відповідача ОСОБА_3 у наданні їй відповідного дозволу, вона позбавлена можливості забезпечити права дитини.

Згідно вимог частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, слід приділяти першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини, право дитини на вільне пересування, виїзд за кордон не може бути обмеженим. Сам по собі виїзд дитини за межі України у супроводі матері не яким чином не порушує прав відповідача, як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах їх спільної дитини.

На підставі викладеного, суд вважає можливим надати позивачці дозвіл на тимчасові виїзди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3, у період з дати набрання законної сили даним рішенням і до 31 грудня 2019 року включно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 224-233 ЦПК України, ст.ст.150, 155, 141 Сімейного Кодексу України, ст.13 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 ОСОБА_5, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги № 20 від 07 листопада 2017 року діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд на територію АР Крим малолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 у період з дати набрання законної сили даним рішенням до 31 грудня 2019 року включно.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова