Справа № 357/7194/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

26.06.2017 року ОСОБА_1 подав до суду вищевказану заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Посилаючись на наявність помилки в трудовій книжці, оскільки в ній вказано його прізвище «ОСОБА_1», замість правильного «ОСОБА_1», останній просив встановити факт, що дана трудова книжка видана на його ім`я.

Заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій заяву підтримав в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області 15.11.1997 року, копії свідоцтва про народження виданого 09.05.1962 року, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, прізвище заявника, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тинівка Жашківського району Черкаської області, вказано як «ОСОБА_1».

Разом з цим, в наявній у справі копії трудової книжки № НОМЕР_2 вбачається, що остання видана 16.12.1990 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до роз'яснень листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, невідповідність у написанні прізвища у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на оформелння пенсії за віком, тому суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка № НОМЕР_2, дата заповнення - 16.12.1990 року, дійсно належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Цуранов