У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Авангард" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2017 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Авангард" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Авангард" заборгованість згідно договору № 7-315 від 16 грудня 1996 року в розмірі 3827 грн основного боргу, 13462 грн 46 коп. пені, 55 грн. 21 коп. річних.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

Вказує, що на даний час правонаступником МКП "Авангард" виступає ТОВ "Компанія Авангард", яким укладено з ТОВ "Будівельна компанія Авангард" договір про відступлення права вимоги від 01.04.2013 року.

У свою чергу, 06.02.2014 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір дарування гаража-стоянки №7-315.

Будь-якого правочину щодо зміни боржника за договором № 7-315 від 16.12.1996 року між сторонами не укладено, як і будь-якого договору між сторонами у даній справі.

За таких обставин зобов'язання по договору №7-315 від 16.12.1996 року на відповідача не розповсюджується.

Таким чином, не можна погодитися з висновком суду про те, що не укладення між сторонами нового договору в порядку вимог ст. 521 ЦК України, не звільняє відповідача, як нового власника майна, від обов'язку оплачувати послуги, надані позивачем з його утримання.

Адже, у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 01.04.2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" і ТОВ "Будівельна компанія Авангард", до позивача не перейшло будь-яких обов'язків первісного кредитора, що виниклипозові.

Обґрунтовуючи суму позову, позивач посилається на калькуляцію послуг по обслуговуванню після 01.04.2013 року, в тому числі тих, про невиконання яких зазначено у поданому ________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/1586/17 Головуючий в суді І інстанції - Рудика Л.Д.

Провадження № 22-ц/787/1344/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

гараж-стоянок на 2016 рік, затверджену директором ТзОВ "Будівельна компанія Авангард".

Проте, як зазначалося вище, до ТзОВ "Будівельна компанія Авангард" не перейшло право на встановлення вартості послуг по договору №7-315 від 16.12.1996 року. Крім того, така калькуляція не підтверджена жодними первинним бухгалтерським документам, а тому не може вважатися належним доказом вартості наданих позивачем послуг.

За таких обставин, висновок суду про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості проведений відповідно до вимог законодавства та приймається судом як належний та допустимий доказ, не підтверджений належними та допустимими доказами.

При стягненні з відповідача 1270 грн. за правову допомогу, суд не з'ясував, яка саме правова допомога надавалася позивачу підприємцем ОСОБА_7 згідно договору № 11/2-2011 від 14.11.2011 року.

Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ "Будівельна компанія Авангард" покликається на законність рішення суду. Вказує, що ОСОБА_3, набувши з 06 лютого 2014 року право власності на гараж-стоянку № НОМЕР_1 у вказаному гаражному комплексі, не уклав з ТзОВ "БК "Авангард" нового договору про надання послуг, однак послуги з обслуговування гаражного комплексу, на території якого розмішене належне йому майно споживав, а тому не укладення між сторонами нового договору в порядку вимог ст. 521 ЦК України, не звільняє ОСОБА_3, як нового власника майна, від обов'язку оплачувати послуги, надані позивачем з його утримання. Просить про залишення оскаржуваного рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що 16 грудня 1996 року між МКП "Авангард", правонаступником якого є ЗАТ "Компанія Авангард" та ОСОБА_4 було укладено договір №7-315, за умовами якого товариство, як основний власник споруди гаражного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за експлуатацію в касу ТОВ "Компанії Авангард" або перераховує кошти на поточний рахунок товариства за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "БК Авангард" було укладено договір "Про відступлення права вимоги" за яким ТзОВ "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК Авангард" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорів про надання послуг, в тому числі і по договору №7-315 від 16 грудня 1996 року.

05 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір дарування гаража-стоянки № 7-315.

Як узгоджено сторонами у п. 4.2. Договору про надання послуг № 7-315 від 18 грудня 1996 року реорганізація МКП "Авангард", а також зміна власника не є підставою для змін умов чи розірвання чинного договору (а.с.7 зворот).

Відповідно до ст. 526 ЦК України забов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у забов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк.

За положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства висновок місцевого суду про те, що між позивачем та відповідачем, починаючи з 06.02.2014 року діють правовідносини відповідно до умов договору про надання послуг № 7-315 від 16 грудня 1996 року та договору відступлення права вимоги від 01 квітня 2013 року. Не укладення між сторонами нового договору в порядку вимог ст. 521 ЦК України, не звільняє відповідача, як нового власника майна, від обов'язку оплачувати послуги, надані позивачем з його утримання.

За положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до п. 2.10. договору, за кожний день несвоєчасної сплати нараховується пеня в розмірі 2% від суми недоплати.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Отже, місцевим судом правомірно задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Авангард" та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість, яка утворилася внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором та станом на 05 квітня 2017 року складає: 3827 грн основного боргу, 55 грн. 21 коп - 3% річних та 13462 грн 46 коп. - пені.

Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано за допомогою належних та допустимих доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич