Справа № 237/4314/17
Провадження № 2/237/2144/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.11.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на предмет застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 120 000 грн., які остання зобовязалась повернути в строк до 24 листопада 2015 року, про що відповідачем була написана розписка.

Однак, в порушення договірних зобовязань, ОСОБА_2 суму боргу позивачу не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед позивачем зобовязання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше.

Гарантом повернення коштів виступив ОСОБА_3.

В якості гарантії повернення боргу ОСОБА_3 запропонував належну йому земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 3,9880 га., кадастровий номер :01:001:0204, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 984236 від 23.01.1996 року.

У судове засідання позивач та відповідачі-1,2 не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності.

ОСОБА_2, що мешкає за адресою: 85612, АДРЕСА_1 (надалі - «Відповідач 1») під розписку позичила у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гроші у розмірі 120 000 грн., строком до 24 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір був складений в простій письмовій формі, гарантом повернення коштів виступив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, паспорт СВ № 747541, виданий Великоновоселківським РВ УМВС України в Донецькій області 19.03.2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

В якості гарантії повернення боргу ОСОБА_3 запропонував належну йому земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 3,9880 га., кадастровий номер :01:001:0204, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 984236 від 23.01.1996 року.

Пунктом 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, у такій що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В означений термін ОСОБА_2 борг не повернула та повідомила позивачу про погіршення свого матеріального становища та не можливості повернути борг. Але повідомила мене, що її поручитель ОСОБА_4 згоден взяти на себе зобов'язання та передати їй документи на заставне майно.

Відповідно ч. 1 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_3 підтвердив намір виконати взяті на себе зобов'язання, згідно домовленості.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 16, ст. 525, 526, 576, 590, 1046, 1047, 1049, Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. З, 4, ч.І ст. 113, ст. 118, ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на предмет застави задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, паспорт ВВ № 752072, виданий Великоновоселківський РВ УМВС України в Донецькій області 19.03.1999 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9880 га., кадастровий номер :01:001:0204, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 984236 від 23.01.1996 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 16.11.17 року