Справа № 471/861/17-ц
Провадження №6/471/43/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське подання старшого державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканку вул. ОСОБА_2 (Леніна), 120АДРЕСА_1, до виконання зобов'язань, посилаючись на те, що на виконанні у даному відділі знаходиться виконавче провадження відкрите за виконавчим листом № 202/3744/13-ц року виданим Індустріальним районним судом м. Дніпрпетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованості в сумі 250318,21 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 р. надіслано сторонам за вих. № 1003. Зазначає, що було проведено всі заходи примусового виконання, однак боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України Про порядок виїзду в в'їзду в Україну громадян України (надалі - Закон).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках - якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з чим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних права та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадження, коли виконати цей обов'язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2014 року було стягнено солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 237228,21 грн. та стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у сумі 10000,00 грн.; стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» витрати на правову допомогу в сумі 3200,00 грн.

Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, проте доказів отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Державним виконавцем були зроблені запити до уповноважених органів щодо наявності у боржника майна та доходів, і згідно з наданою ними інформацією, у боржника не виявлено ні майна, ні доходів.

Так, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факт, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом. Також державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що боржник свідомо вчиняє дії або бездіяльність, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відсутні дані про виклик боржника і його неявку до державного виконавця, отримання боржником поштової кореспонденції, результатів розшуку боржника, наявність у останнього закордонного паспорту та що він має реальний намір виїзду за кордон та причини такого виїзду полягають в ухиленні від виконання вказаних зобов'язань.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів, які б свідчили про те, що божник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто, ухиляється від виконання вказаного рішення суду Братським районним ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Братського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу відносно ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу протягом пяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_4