Справа № 452/1603/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" вересня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22 червня 2017 року предявили позов до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року та визнання права власності на спадкове майно, а саме:

визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/8 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Бічній, 3 у П»яновичі Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору; право власності на 1/8 частину цього житлового будинку у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, котрий помер 10 травня 2007 року; визнати право власності на 3/8 частини вказаного житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року, та право власності на 1/8 частину даного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, котрий помер 4 липня 2016 року;

визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Бічній, 3 ус. П»яновичі, Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору.

У обґрунтування позову посилалися на те, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 10.04.1990 ? частина житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, що знаходиться за вказаною адресою належала до майна суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_5, а інша ? частина вказаного будинку та належних до нього господарських будівель і споруд за цією ж адресою, згідно свідоцтва від 10.04.1990,

належала колгоспному двору головою якого був ОСОБА_7

Станом на 01.07.1990 у дворі із особовим рахунком 186, головою якого була ОСОБА_5 були зареєстрованими наступні члени двору: ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_6 - чоловік, а в дворі з особовим рахунком 187, головою якого був ОСОБА_7, зареєстрованими станом на 01.07.1990 були ОСОБА_7 голова двору, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_1 - дочка.

Також, станом на 01.07.1990 у дворі, головою якого була ОСОБА_5, був зареєстрований ОСОБА_3, однак він не проживав у дворі з 1986 року і не брав участі своєю працею чи коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки проживав у м. Дрогобич, а відтак ОСОБА_3 з урахуванням вимог ст.126 ЦК УРСР, вважається таким, що втратив право на частку в майні двору.

Відтак, перелічені члени двору головою якого була ОСОБА_5 набули право власності по ? частині, а члени двору головою якого був ОСОБА_7 по 1/8 частині вказаного будинку.

10 травня 2007 року помер ОСОБА_6 і після його смерті відкрилася спадщина на ? частини вказаного будинковолодіння.

Згідно довідки Бісковицької сільської ради від 16.06.2017 № 11 та витягу з погосподарської книги за 1986-1989 роки на день смерті ОСОБА_6 в будинку були зареєстрованими та проживали його дружина - ОСОБА_5, та дочка ОСОБА_1, які з урахуванням ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину і їхні частки складають по 1/8 частині вказаного будинку.

ОСОБА_5 померла 27.07.2010 і внаслідок її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину належного їй, як члену колгоспного двору будинку, та на 1/8 частину цього будинку, успадкованого нею після смерті чоловіка ОСОБА_8, але за життя вона документально не оформила своїх спадкових прав, однак, при житті вона склала заповіт від 16.06.2010, яким все майно, де б воно не було із чого воно не складалося заповіла ОСОБА_1

На день смерті ОСОБА_5 в будинку була зареєстрованою та проживала її дочка ОСОБА_1, котра згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

4 липня 2016 року помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилася спадщина на 1/8 частину будинковолодіння.

На день смерті ОСОБА_7 у вказаному будинку були зареєстрованими та проживали його дружина ОСОБА_1, дочка ОСОБА_2, котра відмовилася від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву, а відтак єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_1, котра звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що частки в майні колгоспного двору не визначені.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, а саме в графі мати зазначено ОСОБА_9 замість правильного ОСОБА_5.

Вказані описки виникли у результаті перекладу з російської на українську мову, однак із довідки, виданої Бісковицькою сільською радою вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є одна і та сама особа, у звязку із чим просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин, який необхідно для здійснення спадкування.

Під час судового розгляду позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у підтримання своїх позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав з підстав, наведених позивачами.

Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 174 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Із свідоцтва про народження, про укладення шлюбу та паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_10 народилася 1 січня 1956 року у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, її батьками записані ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а. с. 19, 20, 21).

Із свідоцтва про смерть видно, що 27 липня 2010 року у віці 74 роки померла ОСОБА_5 ( а. с. 9).

Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок видно, що ? частина будинку, який розташований по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_5 (а. с. 4).

Із заповіту, складеного 16 червня 2010 року та посвідченого секретарем П»яновицької сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає у с. П»яновичі Самбірського району, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті, заповідає ОСОБА_1 ( а. с. 11).

Отже, дані, що містяться в наведених доказах, а саме: про вік, місце проживання та народження, дані про батьків із достовірністю свідчать про те, що ОСОБА_5 була матірю ОСОБА_1.

Із свідоцтва про право власності на житловий будинок, довідок, виданих 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району та довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна відомо, що ? частина будинку по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району, який складався: із житлового будинку, побудованого у 1965 році, літньої кухні, стайні, стодоли, сараю, гаража, сараїв, вбиральні, криниці та огорожі належали до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7, а ? частина цього будинку, належала до майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 (а. с. 4, 7).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Із довідки, виданої 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що згідно записів погосподарської книги господарство з особовим рахунком № 186 по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, головою якого була ОСОБА_5, відносилося до суспільної групи колгоспний двір і станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3, котрий 24 березня 1990 року вибув до м. Дрогобич, є таким, що втратив право на частку у майні колгоспного двору ( а. с. 6, 12).

Із довідки, виданої 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що згідно записів погосподарської книги господарство з особовим рахунком № 187 по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, головою якого був ОСОБА_7 відносилося до суспільної групи колгоспний двір і станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а. с. 12).

За наведеного на момент припинення колгоспних дворів їх членам майно належало на праві спільної сумісної власності у рівних частках, зокрема,членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 належало по ? частині цього майна, а членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 належало по 1/8 частині вказаного будинку.

Із свідоцтва про смерть відомо, що 10 травня 2007 року помер ОСОБА_6 (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та

обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/4 частину цього будинку і його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_1, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, їхні частки складають по 1/8 частині вказаного будинку.

Після смерті ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року, спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 за заповітом, складеним 16 червня 2010 року.

4 липня 2016 року помер ОСОБА_7, унаслідок смерті котрого відкрилася спадщина на 1/8 частину вказаного будинку, яку прийняла його дружина ОСОБА_1, так як його дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька у користь їх матері ОСОБА_1

Самбірська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що житловий будинок № 3 по вул. Бічна у с. П»яновичі Самбірського району належить колишньому колгоспному двору, головою ? частини якого є ОСОБА_7 та головою іншої ? частини є ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року і вказане майно належало спадкодавцям та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи наведене, право позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області шляхом визнання за ними права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору, а ОСОБА_1 також у порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_12 та ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року, була матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі, Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору; право власності на 1/8 частину цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6, котрий помер 10 травня 2007 року; право власності на 3/8 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_5, котра померла 27 липня 2010 року та право власності на 1/8 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7, котрий помер 4 липня 2016 року, всього право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі, Самбірського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі, Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі, Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя