Справа № 541/1290/17
Провадження №2/541/746/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 серпня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

з участю секретаря - Євдокимової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ОСОБА_4 який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, має задовільний стан здоровя, є працездатним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що разом з батьком сина вони не проживають, останній проживає окремо, створив іншу сімю. Допомоги на утримання сина з часу його народження батько не надає, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості забезпечити сина самостійно та враховуючи, що з часу народження дитини батько будь-якої матеріальної допомоги не надавав, з сином не спілкується, тому просить стягувати 1/4 частину всіх доходів відповідача, так як вважає що останній є працездатним, займається підсобним господарством та тимчасовими заробітками і отримує регулярні доходи, тому наполягає на стягненні аліментів у частці від доходу відповідача. Підтвердила факт сплати аліментів відповідачем на утримання сина ОСОБА_5, про існування інших дітей їй не відомо і відповідачем з цього приводу будь-яких обєктивних доказів не надано.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги визнала частково. Підтримуючи письмові заперечення направлені на адресу суду вказувала, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі зазначеному в позові, так як на даний час ніде не працює і не має регулярних доходів, перебуває на обліку в медичній установі в звязку з отримання ЗЧМТ, на його утриманні перебуває син ОСОБА_5 на користь якого він сплачує аліменти та дочка, офіційне батьківство відповідача щодо якої не визнано, якій він надає допомогу також неповнолітня дитина співмешканки з якою він зараз перебуває в фактичних шлюбних відносинах. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 300 гривень щомісячно.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України в редакції чинній на момент предявлення позову, передбачає - розмір аліментів, в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.20). Дитина перебуває на утриманні у позивача, що підтвердили позивач в судовому засіданні та не заперечував представник відповідача, свідчення яких обєктивно підтверджуються довідкою виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району №1655 від 12.06.2017 року (а.с.3).

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню, та стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 червня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що всупереч вимог ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надані будь-які обєктивні докази, які б свідчили, що відповідач має щомісячний регулярний дохід в розмірі який після сплати 1/4 його частини на утримання дитини буде перевищувати суму прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік», а також стан здоровя відповідача, який перебуває на диспансерному обліку (а.с.32) та наявність іншого утриманця неповнолітнього сина ОСОБА_7 (а.с.19), що визнається позивачем.

Разом з тим виходячи з принципу диспозитивності та враховуючи вищенаведені докази а також ту обставину, що відповідачем не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами можливість виплати аліментів в певному розмірі, суд позбавлений можливості визначити розмір аліментів в твердій сумі.

Суд не може прийняти як беззаперечний доказ відсутності регулярного доходу у відповідача дані які містяться в довідках з місця проживання останнього про відсутність у нього земельного паю, оскільки земельну ділянку відповідач може мати не лише за місцем свого проживання та відсутність даних в трудовій книжці ВМ №453538 від 03.03.2014 року про офіційне працевлаштування, оскільки зазначений доказ не містить інформації яка спростовує твердження позивача про отримання відповідачем регулярних доходів від підсобного господарства та роботи по-найму неофіційно (а.с.18,33).

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 640 гривень 00 копійок судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст.10, 11, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер, НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 червня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 640 гривень 00 копійок судового збору від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8