Справа № 526/1887/17
Провадження № 2/526/889/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 листопада 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до колективного підприємства «Ремпобуттехніка», третя особа : виконавчий комітет Гадяцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до колективного підприємства «Ремпобуттехніка», третя особа : виконавчий комітет Гадяцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за ним право власності на виробниче приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з майстерні (А-1) площею 268,6 кв.м., прохідної (Б-1) площею 9,0 кв.м., навісу (В) площею 56,6 кв.м., оглядової ями (а2) площею 6,7 кв.м., огорожі (№1) та металевих воріт (№2) за набувальною давністю.

У судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - колективного підприємства «Ремпобуттехніка» у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Гадяцької міської ради у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог позивача не заперечує.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.11.1995 року №157 підприємству «Ремпобуттехніка» продано приміщення, розташоване в АДРЕСА_1 за залишковою вартістю 8016800 крб (а.с.36).

Рішенням Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 27.12.1996 року колективному підприємству «Ремпобуттехніка» затверджено державний акт на право постійного користування землею площею 0,11 га по АДРЕСА_1 (а.с.35).

Державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1 видано колективному підприємству «Ремпобуттехніка» 04.01.1997 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №32 (а.с.39-42).

Згідно копії платіжного доручення №94 від 21.11.1995 року кошти в сумі 8046800 крб. за приміщення згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №157 від 17.11.1995 року колективним підприємством «Ремпобуттехніка» перераховано на рахунок Гадяцької районної ради народних депутатів (а.с.38).

Згідно технічного паспорту на виробничі будівлі, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» нерухоме майно , а саме : майстерня, прохідна, навіс, оглядова яма, огорожа та ворота дійсно розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Згідно Звіту про оцінку майна від 21.08.2017 року вартість даного об'єкту без ПДВ становить 217204 грн.

Згідно копії наказу №1 від 18.12.1992 року, директором колективного підприємства «Ремпобуттехніка», згідно рішення трудового колективу від 30.11.1992 року, призначено ОСОБА_3 (а.с. 83-84).

Відповідно до положень п.4.4 Статуту колективного підприємства «Ремпобуттехніка» директор представляє інтереси підприємства, розпоряджається його майном (а.с.70-74).

Згідно копії свідоцтва про смерть від 23.11.2015 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 23.11.2015 року складено відповідний актовий запис №311 (а.с.43).

Згідно протоколу №1 рішення засновників колективного підприємства «Ремпобуттехніка» від 19.01.2017 року ОСОБА_1 обрано директором даного підприємства та затверджено Статут підприємства в новій редакції (а.с.44).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відомості про КП «Ремпобуттехніка» відсутні.

Відповідно до вимог норм ст.ст. 4,8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.2014 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності , положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

За нормами ч.ч.1, 3, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через 15 років.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності за набувальною давністю за позивачем підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 16, 60, 61, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.328, 344 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на виробниче приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з майстерні (А-1) площею 268,6 кв.м., прохідної (Б-1) площею 9,0 кв.м., навісу (В) площею 56,6 кв.м., оглядової ями (а2) площею 6,7 кв.м., огорожі (№1) та металевих воріт (№2) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: С. А. Киричок