Провадження № 2/127/4830/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.11.2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.08.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Позивач вказує, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач повідомляє, що відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 12 997, 82 грн., яка складається з наступного: 298, 98 грн. - заборгованість за кредитом; 8 603, 71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 595, 13 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Тому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що відповідач в судове засідання не зявилась без поважних причин.

На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору б/н від 01.08.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 7-32).

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредиту заборгованість відповідача становить 12 997, 82 грн., яка складається з наступного: 298, 98 грн. - заборгованість за кредитом; 8 603, 71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 595, 13 грн. - штраф (процентна складова). ( а. с. 4-6).

Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України та умовам договору.

З розрахунку, наданого позивачем, судом не може бути встановлено, розмір нарахованої комісії та розмір нарахованої пені, оскільки, як вбачається з розрахунку, нарахування комісії та пені за кредитним договором б/н від 01.08.2012 року здійснено в одній загальній колонці розрахунку заборгованості «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)». Таким чином, суд не може фактично встановити окремі суми комісії та пені та перевірити чи нараховані вони відповідно до умов договору, адже комісія та пеня мають різну правову природу.

Окрім того, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом задоволенню не підлягають.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Також, слід зазначити, як вбачається з позовної заяви, позивачем в прохальній її частині заявлено до стягнення 3 000, 00 гривень заборгованості, яка включає в себе як заборгованість по комісії так і заборгованість по пені. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, 3 000, 00 гривень включає в себе заборгованість лише по комісії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії слід відмовити.

Разом з цим, із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 4-6) вбачається, що процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме: з 1 вересня 2014 року до 34,80 %, а з 1 квітня 2015 року до 43,20%. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до пунктів п. п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року.

Тому, суд прийшов до висновку, що позивачем не правомірно змінювалась процентна ставка протягом усього періоду нарахування процентів.

Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом в розмірі 30, 00 % річних за весь період, що було погоджено сторонами під час укладення договору.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 4-6), заборгованість за процентами нарахована банком за період з 13.09.2012 року по 30.06.2017 року.

Проценти за ставкою 30, 00 % річних позивачем нараховані за період з 13.09.2012 року по 29.08.2014 року та сума таких процентів склала 00,00 гривень, оскільки відповідачем частково погашалась заборгованість.

Виходячи із розміру процентної ставки 30, 00 % річних, за період з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року до стягнення підлягають проценти в сумі 257, 37 гривень (1 033 днів прострочення (з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року) * 298, 98 гривень (залишок простроченої заборгованості) * 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) = 257, 37 гривень).

Таким чином, до стягнення з відповідача станом на 30.06.2017 року підлягають проценти за користування кредитом в сумі 257, 37 гривень.

Окрім цього, позовні вимоги в частині стягнення 500, 00 гривень штрафу згідно 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежновиконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі, на що звернув увагу Апеляційний суд Вінницької області в рішенні від 21.09.2017 року по справі № 134/411/17.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми позову.

Враховуючи те, що розмір задоволених позовних вимог становить 556, 35 гривень, то процентна складова штрафу (5%) становить 27,81 гривень.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що - за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитного договору б/н від 01.08.2012 року загальної суми заборгованості в розмірі 584, 16 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 298, 98 гривень, заборгованість по процентах 257, 37 гривень, штраф 27,81 гривень (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 71,90 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору в сумі 1 528, 10 гривень слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 651, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, заборгованість по кредитному договору № б/н від 01.08.2012 року в загальній сумі 584, 16 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 298, 98 гривень, заборгованість по процентах 257, 37 гривень, штраф 27,81 гривень (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, судовий збір в сумі 71,90 гривень. Судовий збір в сумі 1 528, 10 гривень залишити за публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь