АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4160/17 Справа № 208/5203/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Дніпро

28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання /а.с. 1-5/.

Обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 жовтня 1992 року, але 23 березня 2004 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з нею. З відповідача на її користь на утримання дітей за рішенням суду стягуються аліменти, але на повнолітню доньку ОСОБА_4 з відповідача припинилось стягнення, на даний час донька навчається на денному відділенні Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_6, строк навчання до 17.07.2017 року.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково /а.с.43-44/.

Стягнуто аліменти зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), на період її навчання в Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_6, тобто до 17 липня 2017 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнення аліментів провадити щомісяця, починаючи з 19 серпня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів з 1/6 частини доходів до 1/8 частини.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, на навчання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що сторони по справі мають повнолітню доньку ОСОБА_4, яка навчається на денному відділенні Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім.академіка ОСОБА_6 та потребує матеріальної допомоги, тому відповідно до ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років. Також суд зазначив, що відповідач в змозі сплачувати 1/6 частину з усіх видів доходів щомісячно на навчання доньки.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції 23 березня 2004 року зроблено актовий запис № 92 /а.с.9/.

Сторони мають спільних дітей: доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10, 11/.

На час розгляду справи в суді першої інстанції, згідно довідки навчального закладу № 001297 від 17 серпня 2016 року, ОСОБА_4 навчалась у ДНУЗТ ім.ак.Лазаряна на 5му курсі /а.с.28/.

Згідно довідки виданої ПАТ «Дніпроазот» середньомісячний заробіток ОСОБА_3 складає 3662,04 грн., сукупний дохід за період з липня по грудень 2016 року становить 21972,25 /а.с.33/.

Відповідач є працездатною особою, згідно довідки виданої ПАТ «Дніпроважмаш» розмір заробітної плати відповідача за 6 місяців з квітня по вересень 2016 року становить 57414,20 грн. /а.с. 36/.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно положень статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Стягуючи із відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до 17 липня 2017 року, суд першої інстанції врахував наведені вимоги закону.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є студентом денної форми навчання, в звязку із чим потребує матеріальної допомоги, також на утриманні ОСОБА_3 знаходиться ще неповнолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення аліментів у зазначеному розмірі.

Із доказів, наданих відповідачем, вбачається, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, за якими він здійснює догляд, зокрема вказана обставина підтверджується довідками від 25 січня 2017 року УПФУ в Арцизькому районі Одеської області про розмір пенсій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.38/.

Разом із тим утримання батьків не звільняє відповідача від передбаченого законом обовязку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

При цьому колегія суддів враховує, що сукупні доходи позивача у вигляді заробітної плати є меншими від доходів відповідача майже в три рази, при цьому вона має на утриманні двох дітей, а відповідач є працездатним, працевлаштованим, має постійний дохід.

Докази розміру грошових коштів, які він витрачає на своїх батьків не свідчать, що стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі позбавить його можливості забезпечувати таке утримання /а.с.37/.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_9