АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 06.05.1997р, та даний будинок належить ЖБК «Академічний-15», згідно п.1,5 Статуту. Згідно довідки форми №3 від 29.07.2016 р. в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Згідно довідки форми №3 від 05.11.2012 р. в даній квартирі було зареєстровано 4 особи. Під час проживання у наведеній квартирі відповідачі користуються житлово-комунальними послугами, однак оплачують такі послуги не в повному обсязі та з порушенням встановлених строків.

За таких обставин, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 48270,22 грн. та судовий збір. Стягнути з відповідача ОСОБА_6 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 11338,94грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2017 року позов Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ЖБК « Академічний -15» борг за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційний витрат та 3% річних в розмірі 48 270,22 гривень та судовий збір в розмірі 1378,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ЖБК « Академічний -15» борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 11338,94 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В скарзі посилалися на те, що суд безпідставно відмовив відповідачам у застосуванні позовної давності, не врахував, що в квартирі відповідачів встановлені лічильники гарячої води, показники яких не враховані при нарахуванні боргу. Позивачем при здійсненні розрахунку боргу безпідставно не враховано авансовий платіж сплачений ОСОБА_4 в сумі 18 000 грн. та інші авансові платежі на загальну суму 22 690 грн. Суд повторно стягнув частину заборгованості, яка раніше стягнута іншим рішенням суду та безпідставно нараховує індекс інфляції. Розрахунки проведено позивачем за недіючими тарифами.

Суд також невірно визначив суму судового збору, без врахування ціни позову, вказаної позивачем .

В судовому засіданні апеляційного суду 14.11.2017 року відповідач ОСОБА_4 доводи скарги підтримав, інші відповідачі не з'явились.

В судове засідання 05.12.2017 року відповідачі не з'явились, про розгляд справи повідомлені в попередньому засіданні, через ОСОБА_4, подали клопотання про залишення позову без розгляду, який підписано не уповноваженою особою.

Вказане клопотання було відхилено, оскільки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, судом було встановлено, що позовна заява була підписана керівником позивача.

Представник позивача в судових засіданнях 14.11.17 року та 05.12.17 року заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положенням п. 5 ч.3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю) сторін споживач.

Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 06.05.1997року.

Згідно довідки форми №3 від 29.07.2016р. в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (а.с. 17).

Пунктом. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до розрахунку заборгованості за період з січня 2013р. по 01.10.2016 р. борг відповідачів становить 28447,72 грн., розмір втрат від інфляції становить 17570,16 грн., 3% річних - 2252,33 грн., таким чином борг з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних складає 48270,22 грн. (а.с.27-30).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року встановлено розмір боргу по квартирі відповідачів по 31 грудня 2012 року в сумі 23371,88 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 1/2 частину цього боргу, як одного з співвласників. (а.с. 10-15).

В даній справі позивач заявив вимоги до другого з співвласників за цей же період та просив поновити строк позовної давності, через те, що про іншого співвласника відповідачі дізнались лише при розгляді попередньої справи в суді.

Суд першої інстанції, поновивши строк позовної давності, та врахувавши вимоги ч.2 ст. 264 ЦК України, якою врегульовано переривання позовної давності, правомірно задовольнив позов про стягнення з ОСОБА_7 11338,94 гривень заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2013 року, як з другого з співвласників квартири.

При цьому розмір загального боргу за цей період, встановлений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, а тому повторному доказуванню в даній справі не підлягає відповідно до ч.3 ст 61 ЦПК України.

Доводи скарги, в цій частині позовних вимог, про безпідставне поновлення позовної давності не відповідають вимогам ст. 264 ЦК України

Разом з тим , обґрунтованими є доводи скарги з приводу пропуску позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2013 року до липня 2013 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказані вимоги не врахував, що з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за новий період, позивач звернувся 05.08.2016 року , з даним позовом до суду в вересні 2016 року, а тому без поважних причин пропустив строк звернення до суду за вимогами про стягнення боргу з січня 2013 року до дати звернення з заявою про видачу судового наказу. При цьому, посилання представника позивача на те, що до розгляду справи про стягнення боргу за інший період, вони не могли визначитись з якої дати їм подавати позов не свідчать про те, що останні з поважних причин пропустили строк звернення, оскільки позивач сам формулює свої позовні вимоги і має змогу контролювати за який період вимоги заявлялись в іншій справі, а за який треба зазначати в новій позовній заяві, чи заяві про видачу судового наказу.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню за період з серпня 2013 року по 01.10.2016 року в загальній сумі, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 38 188 грн. 89 коп.

Вказана сума визначена, за уточненим розрахунком , зробленим представником позивача в судовому засіданні апеляційного суду 5.12.2017 року.

Доводи скарги в частині неврахування сплачених ОСОБА_4 авансових платежів, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, було встановлено, що вказані платежі не можуть бути зараховані на погашення боргу за комунальні послуги, через відсутність в квитанціях призначення платежу. Разом з тим, колегія суддів роз'яснює відповідачам, що з урахуванням того, що сума 18 000 грн. так і не була зарахована на погашення витрат позивача, вона утримується ним без достатніх правових підстав, а тому відповідач, який сплатив таку суму, має право в судовому порядку вимагати її повернення.

Доводи скарги з приводу наявності лічильників гарячої води, колегія суддів не приймає , виходячи з наступного.

Дійсно, 5.12.2011 р. між КП «Житлосервіс «Приозерне» ЖЕК-502 і ОСОБА_1 було укладено Типовий договір на опломбування лічильників ХВП, ГВП. Відповідно до п. 10 цього договору «Виконавець має право переводити на нормативний розрахунок споживача у разі несвоєчасного внесення плати за спожиту холодну та гарячу воду за показниками квартирних приладів обліку». Відповідно до пп.4 договору розділу «Відповідальність сторін» в зазначеному вище випадку споживач «переводиться на нормативний розрахунок шляхом припинення дії цього договору». Оскільки споживач не лише не сплачував, але і не знімав та не надавав показники лічильників, протягом спірного періоду вартість послуг із водопостачання нарахована за нормативним розрахунком.

Про відсутність факту надання показників по кв. 31 свідчать вибіркові відомості фіксування наданих мешканцями показників за березень 2014 р. та серпень 2015 р. (копії документів досліджені в апеляційному суді).

Доводи скарги про нарахування боргу за недіючими тарифами , колегія не приймає, так як в додатках до позовної заяви було надано повний розрахунок з обґрунтуванням всіх нарахувань і тарифів за надані послуги та надано копії договорів, відповідно до яких мешканцям ЖБК надавались всі необхідні житлово-комунальні послуги і нарахування їх вартості:

№ 23-0067 від 6.05.1999 р. з АЕК «Київенерго»- на постачання теплової енергії у гарячій воді;

№ 7489/4-12 від 14.01.2000 р. з ПАТ «АК «Київводоканал» - щодо холодного водопостачання та водовідведення;

від 1.02.2013 р. з КП «Житлосервіс «Приозерне» - з утримання будинку і споруд та прибудинкової території,

за тарифами, встановленими Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до наданих повноважень.

На час дії договорів вказані тарифи були дійсними і ЖБК зобов'язаний був сплачувати вартість наданих мешканцям будинків послуг на виконання умов договорів відповідно до ст. 525, 526 ЦК України.

Більш того, рішенням Господарського суду м. Києва від 27.10.2016 р. стягнуто із ЖБК на користь ПАТ «АК «Київводоканал» суму боргу з урахуванням інфляції і 3% річних, із них - 42182,48 грн. інфляційних втрат станом на 11.2015 р. Основну суму боргу ЖБК сплатив протягом 2016 р. На даний час рішення набрало чинності, суму боргу було погашено за виконавчим провадженням № 54068733, оскільки рахунки ЖБК було заблоковано і не було можливості оплачувати послуги за укладеними договорами і заробітну плату.

З АК «Київенерго» було укладено договір реструктуризації заборгованості, яка на сьогодні повністю погашена.

Тобто, з усіма постачальниками послуг ЖБК розраховувався відповідно до укладених договорів, у тому числі - за надані послуги Відповідачам, які вони, в свою чергу, оплачувати відмовляються .

Доводи скарги, щодо неправомірного нарахування послуг на чотирьох осіб, а не на трьох, також не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідачі щомісячно отримували квитанції, де вказувались дані щодо кількості проживаючих, площі квартири і нарахувань за послуги. Як щодо нарахувань за холодне і гаряче водопостачання за нормативами, так і щодо кількості вказаних в платіжних квитанціях осіб відповідачі жодного разу не звертались до правління ні усно ні письмово. Нарахування на чотирьох осіб проводились відповідно до тих даних, які були в правлінні на дату нарахування. Отримання в компетентних органах та надання до ЖБК інформації щодо зміни кількості зареєстрованих осіб у приміщенні входить до обов'язків власників квартири. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2016 р встановлено, що в квартирі № 31 зареєстровані та проживають 4 особи. Тобто станом на 1.01.2013 р. нарахування на 4-х осіб було проведено правомірно.

З 1.01.2015 р. нарахування проводяться на 3-х осіб.

Суд також правомірно борг нарахував з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, оскільки відповідачі в даній справі порушили грошові зобов'язання, щодо оплати послуг, які вони отримували.

Виходячи з вищенаведеного, та керуючись ст. 309 ЦПК України, колегія судів вважає, що судом не повно були встановлені всі обставини справи, рішення суду не відповідає вимогам процесуального Закону, щодо його обґрунтованості, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір на користь позивача за подачу позову в мінімальній сумі, яка була передбачена законом про судовий збір за подачу майнового спору - 1378 грн., в рівних частках з кожного по 689 грн.

Також , враховуючи, що апеляційна скарга задоволена судом частково з позивача на користь відповідача ОСОБА_4, який вносив судовий збір по квитанції, долученій до справи, підлягає стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог, сума судового збору за подачу апеляції - 303 грн. 16 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, наступного змісту.

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ЖБК « Академічний -15» борг за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційний втрат та 3% річних в розмірі 38 188 грн. 89 коп. (тридцять вісім тисяч сто вісімдесят вісім грн. вісімдесят дев'ять коп. )

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 судовий збір на користь ЖБК "Академічний-15" в сумі 1378 грн. в рівних частках з кожного - по 689 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ЖБК « Академічний -15» борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 11338,94 гривень.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 303 грн. 16 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: