Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №311/3127/16 Головуючий у 1 інстанції Носик М.А.
Провадження № 22-ц/778/4013/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року у справі за позовомОСОБА_3 до Виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

В позові зазначав, що рішенням виконкому Василівської міської ради №144 від 24 травня 1994 року житловий будинок по пров. Виконкомівському, 14 включено до складу житлового фонду і відкрито особисті рахунки на три квартири: №1 житловою площею 10,14 кв.м., загальною площею 18,01 кв.м., кухнею 7,87 кв.м.; №2 загальною площею 16,15 кв.м.; №3 житловою площею 35,83 кв.м., загальною площею 11,52 кв.м., коридором 6, 95 кв.м., санвузлом загального користування, загальною площею 63,5 кв.м. В цьому рішенні кімната площею 7,87 м.кв. квартири № 1 зазначена, як кухня. Кімната 1-3 площею 10,14 м.кв. згідно всіх архівних матеріалів: поверхового плану, викопіювання та журналу внутрішніх обмірів і підрахунків приміщення є кухнею.

Житлове приміщення комунальних квартир у вказаному житловому будинку розподілено рішенням виконкому №348 від 13 грудня 1994 року: ОСОБА_5 на сім'ю з 4 осіб виділена трикімнатна комунальна квартира житловою площею 47,35 кв.м., а саме: кімната 1-6 площею 11,52 кв.м., 1-8 площею 16,26 кв.м., 1-9 площею 19,57 кв.м. без зняття з квартирного обліку. ОСОБА_6 на сім'ю з 8 осіб виділена двокімнатна комунальна квартира житловою площею 26, 29 кв.м., а саме кімнати: 1-2 площею 7,87 кв.м., 1-3 площею 10,14 кв.м., 1-4 площею 16,15 кв.м. без зняття з квартирного обліку сім'ї ОСОБА_6 В цьому рішенні: кімната площею 7, 87 кв.м. була вказана як житлова площа, хоча в архівних документах - зазначена, як комора службове приміщення; кімната 1-6 площею 11,52 м.кв. виділена сім'ї ОСОБА_5, як житлова площа, тоді як у рішенні № 144 від 24 травня 1994 року ця кімната зазначена як кухня. За рішенням №144 від 24 травня 1994 року та № 348 від 13 грудня 1994 року, технічною документацією за 1968 рік, в будинку повинно бути три кухні площею: 11,52 м.кв., 7,87 м.кв., які в рішеннях зазначені як житлові, та третя площею 10,14 м.кв., яка згідно технічної документації є кухнею.

На підставі рішення №348 від 13 грудня 1994 року сім'я ОСОБА_3 отримала ордер №6524 та вселилася у надане житлове приміщення, а сім'я ОСОБА_6 фактично вселилася без ордеру у зв'язку з подачею до суду позовної заяви. 17 листопада 1997 року Василівським районним судом Запорізької області було прийнято рішення у - цивільній справі №2-83797 яким задоволено позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до виконкому Василівської міської ради про надання житла. Рішення суду першої інстанції ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 1997 року було змінено - в резолютивній частині, було зобов'язанно виконком Василівської міської ради надати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 благоустроєне житлове приміщення за розміром не менше середньої забезпеченості на кожного члена сім'ї з державного житлового фонду при першій можливості.

Рішенням виконкому Василівської міської ради №113 від 23 квітня 1998 року ОСОБА_6 для відселення її матері - ОСОБА_7 надана однокімнатна квартира житловою площею 14,3 кв.м. АДРЕСА_1, та залишено двокімнатну квартиру площею 26,29м.кв. за адресою: м. Василівка, пров. Виконкомівській,14 за ОСОБА_6

Рішенням виконкому Василівської міськради №111 від 18 березня 2008 року - ОСОБА_6 надано житлове приміщення в будинку з комунальними квартирами по пров. Виконкомівському, 14 в м. Василівка площею 26,29 кв.м. на склад сім'ї з 2 осіб зі зняттям з квартирного обліку. У цьому рішенні не зазначені кімнати, які надані сім'ї ОСОБА_6, вказано лише житлове приміщення житловою площею 26.29 м.кв. без зазначення житлових кімнат.

Рішенням виконкому Василівської міської ради №145 від 15 квітня 2008 року кімната 1-2 площею 7,87 кв.м. переведена під житлову кімнату. ОСОБА_6 на склад сім'ї з 2-х осіб надане житлове приміщенні площею 24.02 кв.м з використанням кухні, санвузла, коридору спільного користування зі зняттям і квартирного обліку. В цьому рішенні зазначено, що за бажанням ОСОБА_6 та ОСОБА_3 кімната 1-3 житловою площею 10,14 м.кв. переобладнана під кухню з установкою газової плити. В результаті перепланування в житловому будинку змінилась житлова та загальна площі та зменшилась житлом площа ОСОБА_6 Кімната 1-2 житловою площею 7,87 м.кв. переведена в житлову, хоча за рішенням № 348 від 13 грудня 1994 року вона також значилася житловою, а за технічною документацією за 1968 рік ця кімната мала статус службового приміщення була коморою.

21 квітня 2009 року було винесено рішення Василівським районним судом Запорізької області, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до Василівської міської ради, ОСОБА_6 про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та виселення відмовлено. На час винесення рішення суду кімната площею 7,87 м.кв. мала статус житлового приміщення згідно рішення № 145 від 15 квітня 2008 року.

Станом на квітень 2009 року сім'я ОСОБА_6 займала квартиру №1 у вказаному будинку, житлова площа якої складає 24,02 кв.м., а саме: кімната 1-2 площею 7,87 кв.м., кімната 1-4 площею 16,15 кв.м.; квартира №2 в цьому ж будинку, а саме: кімната 1-6 площею 11,52 кв.м., кімната 1-8 площею 16,26 кв.м., кімната 1-9 площею 19,57 кв.м. перебувають у користуванні сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Приміщення кухні площею 10,14 м.кв., коридору площею 7,77 кв.м., коридору 1-10 площею 6,95 кв.м. ванна з коридором та туалет - перебували у спільному користуванні.

В червні 2009 року він звернувся до РКП «Василівське БТІ» із запитом про надання інформації з приводу кімнати 1-2 (комора 7,87 м.кв.), на що отримав відповідь про те, що комора 1-2 згідно з матеріалами технічної інвентаризації є службовим приміщенням і має площу 7,87 м.кв.. Станом на 13 липня 2009 року кімната 1-2 - комора площею 7,87 м.кв. тільки в рішенні виконкому № 145 від 15 квітня 2008 року значилась, як житлове приміщення.

Відповідно до рішення виконкому Василівської міської ради №295 від 13 жовтня 2009 року, яке також оскаржує позивач - за результатами розгляду протесту прокурора на п.2 рішення виконкому від 15 квітня 2008 року №145 було вирішено: п.2 рішення виконкому від 15 квітня 2008 року №145 скасувати; кімнату 1-2 площею 7,87 м.кв. у вказаному вище житловому будинку з комунальними квартирами - виключити як житлову та закріпити цю кімнату за ОСОБА_6, чим були порушені права ОСОБА_6, оскільки була зменшена її житлова площа, та вона була знята з квартирного обліку. Якщо ця кімната є нежитловою, то цим рішенням міська рада порушила права позивача, оскільки з загального користування була вилучена нежитлова кімната площею 7,87 м.кв. комора.

18 травня 2010 року виконкомом Василівської міської ради було прийнято рішення №115 відповідно до якого за результатами розгляду протесту прокурора на рішення виконкому від 13 жовтня 2009 року №295 - протест було відхилено.

Просив суд визнати рішення №144 від 24 травня 1994 року, №348 від 13 грудня 1994 року, №111 від 18 березня 2008 року, №145 від 15 квітня 2008 року, рішення №295 від 13 жовтня 2009 року та рішення №128 від 29 травня 2012 року виконкому Василівської міської ради Запорізької області незаконними та їх скасувати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що що рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 24 травня 1994 року №144 «Про включення в житловий фонд приміщення», включено в житловий фонд приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 та відкрито особові рахунки на квартиру №1 та квартиру №2 із зазначенням їх площ у вказаному будинку. ПУЖКГ взяти на баланс житловий будинок №14 по пров. Виконкомівському у м. Василівка (надалі Рішення 1).

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 13 грудня 1994 року №348 «Про надання житлового приміщення», розподілено житлову площу комунальних квартир у будинку №14 по пров. Виконкомівському у м. Василівка в наступному порядку: враховуючи висновок ЛКК ОСОБА_3 про ізольоване житлове приміщення, виділити сім`ї ОСОБА_5 на склад сім`ї 4 чоловіка 3-х кімнатну комунальну квартиру житловою площею 47.35 кв.м. без зняття з квартирного обліку; сім`ї ОСОБА_6, склад сім`ї 8 чоловік (в тому числі мати ОСОБА_7 та сім`я брата ОСОБА_10 склад сім`ї 4 чоловіка, який не стоїть на квартирному обліку при міськраді, виділити 2-х кімнатну комунальну квартиру житловою площею 26.29 кв.м. без зняття з квартирного обліку. Покладено обовязки на відповідальних квартиронаймачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (надалі Рішення 2).

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 18 березня 2008 року №111 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 ОСОБА_6Я.», надано ОСОБА_6 жиле приміщення в будинку з комунальним квартирами по пров. Виконкомівському буд.14 в м. Василівка, житловою площею 26.29 кв.м. склад сім`ї 2 особи із зняттям з квартирного обліку. Призначено відповідальним квартиронаймачем жилого приміщення жилою площею 26.29 кв.м. по пров. Виконкомівському буд.14 у м. Василівка ОСОБА_6 Зобов`язано ОСОБА_6 укласти на вказане житлове приміщення договір найму з КП «Василівське ВУЖКГ», а ЗАТ «Василівкатепломережа», ЗЦЕМ Василівський РЕМ оформити особисті рахунки на ОСОБА_6 (надалі Рішення 3).

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 15 квітня 2008 року №145 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 ОСОБА_6Я.», пункт 1-2 рішення виконкому Василівської міської ради від 18 березня 2008 року №111 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14» вважати таким, що втратив чинність. Кімнату 1-2 згідно по поверхового плану жилою площею 7.87 кв.м. в житловому будинку з комунальним квартирами за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський 14/1 перевести під житлову кімнату. Надати ОСОБА_6 жиле приміщення в будинку з комунальним квартирами АДРЕСА_2, житловою площею 24.02 кв.м. з використанням кухні, санвузла, коридору спільного користування, склад сім`ї 2 особи із зняттям з квартирного обліку. Призначено відповідальним квартиронаймачем вказаного житлового приміщення жилою площею 24.02 кв.м. ОСОБА_6 (надалі Рішення 4)

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 13 жовтня 2009 року №295 «Про розгляд протесту прокурора на п.2 рішення виконавчого комітету Василівської міської ради від 15 квітня 2008 року №145 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 ОСОБА_6Я.», пункт 2 рішення виконавчого комітету Василівської міської ради від 15 квітня 2008 року №145 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 ОСОБА_6Я.» скасувати. Кімнату 1-2 поповерхового плану площею 7.87 кв.м. в житловому будинку з комунальними квартирами за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14/1 виключити, як житлову. Пункт 3 рішення виконавчого комітету Василівської міської ради від 15 квітня 2008 року №145 «Про надання житлового приміщення за адресою: м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14 ОСОБА_6Я.» викласти в такій редакції: надати ОСОБА_6 жиле приміщення в будинку з комунальними квартирами по пров. Виконкомівському буд.14 в м. Василівка, а саме: кімнату 1-4 поповерхового плану жилою площею 16.15 кв.м., кімнату 1-2 поповерхового плану площею 7.87 кв.м. з використанням кухні, санвузла, коридору спільного користування на склад сім`ї 2 особи, без зняття з квартирного обліку (надалі Рішення 5).

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 29 травня 2012 року №128 «Про розгляд заяви ОСОБА_6Я.», КП «Добробут» розділити особисті рахунки на житло за адресою: м. Василівка пров. Виконкоміський буд.14 на квартиронаймачів: ОСОБА_6, склад сім`ї 2 особи та ОСОБА_5, склад сім`ї 4 особи. КП «Добробут» надати дозвіл на виготовлення проектної документації для будівництва тамбуру за адресою: пров. Виконкомівський буд.14. КП «Добробут» здійснити підсипання підлоги в кімнаті 1-4 згідно по поверхового плану за тією ж адресою (надалі Рішення 6).

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.15 ЖК України та ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих комітетів міських рад віднесено питання щодо здійснення управління житловим фондом місцевих рад; здійснення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; прийняття рішень про розподіл та виділення житла.

Вказані Рішення 1,2,3,4,5,6, які оскаржує позивач ОСОБА_3, прийняті Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області у визначеному Законом порядку та є чинними.

Рішення повязані із управлінням житловим фондом Василівської міської ради Запорізької області та поліпшенням житлових умов сімей ОСОБА_6 та сім`ї ОСОБА_5 дружини позивача ОСОБА_3

ОСОБА_6 померла 04 квітня 2016 року.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_3 не надав документального підтвердження повноважень на звернення до суду з метою захисту прав ОСОБА_5 та членів її сім`ї, правонаступників ОСОБА_6 та прав членів її сім`ї. Щодо порушення прав позивача, а саме вилучення зі спільного користування кімнати 1-2, яка передана ОСОБА_6; переобладнання кімнати 1-3 було проведено зі згоди ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і зменшилася житлова площа сім`ї ОСОБА_6 Однак ОСОБА_3 не є правонаступником ОСОБА_6 Оскаржувані позивачем рішення не стосуються переобладнання та перепланування спірних кімнат 1-2, 1-3 за ініціативою відповідача чи інших сторін. Законом України «Про місцеве самоврядування в України» не передбачено вирішення питань щодо перепланування житлових будинків та питань щодо надання квартир громадянам на сесії міської ради. Невнесення змін до технічної документації на житловий будинок, який займають сім`ї ОСОБА_6, відповідно до діючого законодавства не є підставою для визнання незаконними та скасування судом рішень виконкому міської ради. Доводи позивача та його представника, щодо скасування оспорюваних рішень є необґрунтованими, а тому підстав для скасування оскаржуваних рішень суд не вбачає.

Судом втсановлено, що спір щодо будинку за адресою: Запорізька область м. Василівка пров. Виконкомівський буд.14, користування ним, за участю сімей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, триває кілька десятиріч.

Рішеннями судів у вказаних спорах встановлено відсутність порушень відповідача при постановленні ряду оскаржуваних рішень.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2009 року у справі №2-312/09 за позовом ОСОБА_5 до Василівської міської ради, ОСОБА_6, про визнання недійсним ордеру №173 від 21 квітня 2008 року на ім`я ОСОБА_6 на вселення в комунальну квартиру АДРЕСА_3 та виселення ОСОБА_6 із зазначеної квартири, - відмовлено у задоволенні позову. Як підставу позову ОСОБА_5 вказувала про незаконність Рішень 2 та 4 Виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області. Рішенням суду не встановлено порушення прав ОСОБА_5, так і підстав для визнання недійсним ордеру та виселення ОСОБА_6

18 травня 2010 року виконкомом Василівської міської ради було прийнято рішення №115 від 18 травня 2010 року відповідно до якого за результатами розгляду протесту прокурора на рішення виконкому від 13 жовтня 2009 року №295 протест було відхилено.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2011 року (справа №2а-3/11), у задоволенні адміністративного позову прокурора Василівського району Запорізької області в інтересах ОСОБА_5 до Василівської міської ради Запорізької області, за участю третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_8, про скасування рішення Василівської міської ради та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Предметом вказаного позову було скасування Рішення 5 від 13 жовтня 2009 року №295.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності, суд першої інстанції вірно встановив, що рішення 1,2,3,4,5,6, які оскаржує позивач ОСОБА_3 прийняті Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області у період з 1994 року до 2012 року, тобто, останнє рішення, яке, як зазначає позивач, порушує його законні права та інтереси, прийнято Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області 29 травня 2012 року.

Позивач звернувся з позовом до суду 09 листопада 2016 року, тобто більш ніж через чотири роки після прийняття останнього оскаржуваного Рішення і сім та більше років щодо оскарження інших Рішень.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки (ст.257 ЦК).

При цьому відповідно до ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим згідно із чч.3, 4 ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

У постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року при розгляді цивільної справи №6-17цс17 Верховний Суд України висловився щодо застосування позовної давності, згідно якої порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст.60 ЦПК, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Факту, який доводить, що позивач не знав про порушення свого цивільного права, недостатньо. Він повинен також довести, що й не міг дізнатися про це.

Суд правильно встановив, що Рішення 6 №128, яке ОСОБА_3 просив визнати незаконним та скасувати, прийняте Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області 29 травня 2012 року. А ОСОБА_3 звернувся до суду тільки в листопаді 2016 року, тобто зі спливом 4 років.

ОСОБА_3 не зверталися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку щодо оскарження вказаного та інших Рішень.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України судові рішення Верховного Суду України є обовязковими та висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом вірно зазначено, що ОСОБА_3 не доведений факт, через який він не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду та не доведений той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

Факти звернення ОСОБА_3 із адміністративними позовами щодо скасування оскаржуваних Рішень, тобто недодержання правил підсудності, не є поважною причиною поновлення пропущеного строку звернення із цивільним позовом до суду. Подання позову з недодержанням правил підсудності не перериває перебігу строків позовної давності. Це уставлена позиція судів усіх видів судочинства.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: