Справа № 147/525/17 Провадження № 22-ц/772/2914/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Копаничук С.Г., Марчук В.С.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2017 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.04.2015 року помер його брат ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в смт. Тростянець по вул. Дзержинського, 28, які він отримав в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_5, померлого 09.08.1994 року, однак належним чином спадкові права він не оформив. В позові зазначено, що він є спадкоємцем майна померлого брата на підставі ст. ст. 1223,1262 ЦК України, інших спадкоємців, які заявили б свої права на спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, або таких, що спільно проживали з померлим на день його смерті, немає. Вказав, що визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини ним був пропущений з поважних причин, у звязку проведенням АТО та тривалими бойовими діями на території Луганської області, де він проживав, а також у звязку з тим, що державні установи міста не функціонували, а виготовлення пропуску для виїзду з території АТО зайняло багато часу, тому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.10.2017 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті 27.04.2015 року ОСОБА_4, тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що позивачем строк для прийняття спадщини пропущено у зв'язку із перебуванням на території АТО під час бойових дій та неможливістю швидкого виготовлення пропуску для виїзду з території АТО.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.04.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.03.2017 року серія 1-АМ №368776, після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з ? частини житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в смт. Тростянець по вул. Дзержинського, 28.

Вимогами ст.ст. 1270 та 1272 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину виникає у спадкоємця з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1485цс15).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною другою статті 59 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

З матеріалів справи видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлого 27.04.2015 року, в Тростянецькій державній нотаріальній конторі Вінницької області не заводилась і позивачем заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори подано лише 13.04.2017 року.

Неподання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений законом термін ОСОБА_3 обґрунтовує проведенням АТО та тривалими бойовими діями на території Луганської області, де він проживав, однак вказана причина неподання даної заяви не може бути визнана за поважну, оскільки ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний вїзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти вїзду-виїзду за умови предявлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, при цьому позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що він не мав можливостівиготовити пропуск для виїзду з території АТО, чи були йому створені в цьому відповідні перешкоди і що він у вказаний період намагався виїхати із території АТО та подати відповідну заяву у визначений законом спосіб, тобто відсутні докази того, що позивач був позбавлений можливості у звязку з обєктивними, непереборними, істотними труднощами вчинити дії направлені на прийняття спадщини.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено із поважних причин.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішеннясуду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 мають бути стягнуті понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 704,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.10.2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 василівни судовий збір в сумі 704,00 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: