Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1534/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шепетько В. І.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

21.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврощебінь» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврощебінь» про стягнення заборгованості компенсації за невикористану відпустку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

УСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суду з позовом до ТОВ «Єврощебінь», в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.95-96) просив стягнути заборгованість недоплаченої суми компенсації за невикористану відпустку за період з 03.10.2013 року до дати звільнення за 60 календарних днів у розмірі 782,38 грн., належну до сплати при звільненні, та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 104315,64 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що працював у ТОВ «Єврощебінь» на посадах заступника генерального директора та генерального директора, відповідно до наказу № 182-к від 17.10.2016 року був звільнений за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. Розрахунок з ним в день звільнення - 17.10.2016 року не був проведений. Розрахунковий лист з повною розшифровкою, в порушення норм чинного законодавства, відповідачем не видавався, навіть в день звільнення, і лише після неодноразових звернень 13.01.2017 року позивачу був виданий розрахунковий лист за жовтень місяць 2016 року (з розшифровкою нарахованої йому зарплати, компенсації за відпустку, допомоги, утримань). Не погодившись із сумою остаточного розрахунку, позивач звертався з проханням видати йому довідку з повною розшифровкою нарахованої заробітної плати за січень-грудень 2015 року та січень-жовтень 2016 року. 19.10.2016 року на картковий рахунок позивача ТОВ «Єврощебінь» було перераховано кошти в сумі 51364,21 грн., але без поважних причин не були виплачені всі суми, що належали до сплати на день його звільнення. Окрім того, що вказана сума позивачу виплачена несвоєчасно, розмір сум, що належать до виплати при звільненні, безпідставно зменшений. Вважаючи , що відповідач не доплатив грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 03.10.2013 року по день звільнення за 60 календарних днів. У зв'язку з невиплатою при звільненні належних позивачу сум, а саме компенсації за невикористану відпустку у повному розмірі, у передбачені законом строки, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити середній заробіток (середньоденний заробіток - 668,69 грн.) за весь період затримки виплати повного розрахунку при звільненні із 17 жовтня 2016 року по день вирішення судом спору по 31 травня 2017 року (за 156 робочих днів) загальною сумою 104315,64 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Єврощебінь" () на користь ОСОБА_2: заборгованість невиплаченої суми компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 03.10.2013 роки до дати звільнення за 60 календарних днів у розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) гривні 38 коп., належну до сплати при звільненні; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 104 315 (сто чотири тисячі триста п'ятнадцять) гривень 64 коп., а всього - 105 098 (сто п'ять тисяч дев'яносто вісім) гривень 02 копійок. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ "Єврощебінь"ставиться питання про скасування вказаного судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначається, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Судом не було взято до уваги, що ОСОБА_2 як генеральний директор ТОВ "Єврощебінь" особисто видав наказ про звільнення і він є тією відповідальною посадовою особою, яка повинна була провести розрахунок при звільнені у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Оскільки ОСОБА_2 як генеральний директор 17.10.2016 року не здійснив відповідних розрахунків, 19.10.2016 року ТОВ "Єврощебінь" самостійно перерахувало на його картковий рахунок кошти в сумі 51364,21 грн., що належала йому до виплати, дані обставини підтверджуються актом начальника відділу з питань експертизи умов праці Управління Держпраці ОСОБА_3 Суд безпідставно у своєму рішенні посилався на розрахунковий лист по заробітній платі за жовтень 2016 року (а.с.9), який отримав позивач 13.01.2017 року, що підтверджується вкладенням цінного листа №039 (а.с.14), без належної перевірки обставин, на які посилався позивач, зокрема, не звернув увагу, що відправником вказаного листа був сам ОСОБА_2, цей лист не містить реквізитів та не завірений посадовою особою ТОВ "Єврощебінь", останнє ніякого цінного листа з вказаним розрахунковим листом позивачу не направляло. Тому відповідач вважає, що вказаний розрахунковий лист по заробітній платі за жовтень 2016 року не є належним та допустимим доказом по справі. Також, суд не мотивував свій висновок про узгодженість та відповідність розрахункового листа за жовтень 2016 року із відомостями, викладеними у довідці про доходи за жовтень 2016 року від 17.01.2017 року № 17 (а.с.11), хоча у вказаній довідці лише зазначено, що ОСОБА_2 у жовтні 2016 року нарахована заробітна плата в сумі 63806,48 грн. без зазначення інформації про нарахування і виплату відпускних у жовтні 2016 року. Висновки суду , що дані розрахункового листа у частині нарахування відпускних узгоджуються саме довідкою про доходи, грунтуються на припущеннях.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей копії трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.7-8), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно наказу № 88-к від 03.10.2013 року був прийнятий на посаду заступника генерального директора ТОВ «Єврощебінь», наказом № 97-к від 15.06.2015 року ОСОБА_2 призначений на посаду генерального директора ТОВ «Єврощебінь».

Наказом № 182-к від 17.10.2016 року ОСОБА_2 звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України із виплатою компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 03.10.2013 року по день звільнення - за 60 календарних днів (73 календарних дні основної додати 12 календарних дні додаткової за роботу в особливих умовах праці, відняти 25 календарних дні раніше використаних відповідно до наказів № 237-к від 22.12.2014 року, № 193-к від 09.10.2015 року, № 82-к від 12.04.2016 року, № 151-к від 13.08.2016 року), матеріальної грошової (фінансової) допомоги в розмірі двохмісячної середньої заробітної плати (а.с.13).

Згідно копії довідки про доходи вих. № 16 від 17.01.2017 року (а.с.10), виданої директором ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_6, загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року на посаді генерального директора складала 119173,03 грн.

Згідно копії довідки про доходи вих. № 17 від 17.01.2017 року (а.с.11), виданої директором ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_6 загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01січня 2016 року по 17 жовтня 2016 року на посаді генерального директора складала 189676,08 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахункового листа по заробітній платі за жовтень 2016 року ( а.с. 214), фотокопія цього розрахункового листа (а.с.9) долучена до справи судом першої інстанції, виданого на ім'я ОСОБА_2, табельний номер НОМЕР_1, посада: генеральний директор, посадовий оклад 13125 грн., нараховані відпускні 27774,72 грн. за відпрацьованих 10 днів - 80 годин 6562,50 грн., доплата 29422,13 грн., разом нараховано 63806,48 грн., утримано 12442,27 грн., належить до виплати - 51364,21 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. У зв'язку з цим і угода про припинення трудового договору згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України укладається між сторонами трудового договору, якими є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 21 Кодексу трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Звільнення працівника повинно відбуватися за наказом у якому зазначаються підстави для звільнення.

Відповідно до норм ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, передбачені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що позивачу під час звільнення не були виплачені всі належні до виплати суми.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що в день звільнення ОСОБА_2 з роботи 17.10.2016 року роботодавець в особі ТОВ «Єврощебінь» в силу вимог ст. 116 КЗпП України зобов'язаний був здійснити виплату всіх сум працівнику, що належать йому від підприємства.

З огляду на розрахунковий лист за жовтень 2016 року, який позивачу було надано відповідачем 13.01.2017 року ОСОБА_2 нараховано до сплати відпускних - 27774,72 грн. При цьому нарахування відпускних за 60 календарних днів невикористаної відпустки, виходячи із заробітної плати у сім 168962,85 грн. за попередні 12 місяців, які передували дню звільнення та кількості календарних днів року за винятком святкових і неробочих днів повинно було складати 28557,10 грн., виходячи з такого розрахунку: 168962,85 грн. (зарплата за попередні 12 місяців) поділити на 355 календарних днів року, за винятком святкових та неробочих днів, помножити на 60 календарних днів невикористаної відпустки, що дорівнює 28557,10 грн.

Заробітна плата ОСОБА_2 за попередні 12 місяців, які передували місяцю звільнення до дня звільнення 17.10.2016 року, складала 168962,85 грн.

Розрахунок позивача в частині нарахування компенсації за дні невикористаної відпустки (відпускних), виходячи із розміру заробітної плати за період 12 місяців, який передував дню звільнення, у сумі 28557,10 грн. (а.с.12) узгоджується з долученим ним до позовної заяви розрахунковим листком по заробітній платі за жовтень 2016 року (фотокопією) (а.с.9).

Відповідно до копії акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №11-19-023/0888 від 29.11.2016 року, який складено Управлінням Держпраці у Кіровоградській області, в розділі «детальний опис виявленого порушення» при здійсненні перевірки ТОВ «Єврощебінь» встановлено порушення вимог ст.116 та ч.5 ст.80 КЗпП України (а.с.74), а саме: встановлено порушення вимог ст.116 КЗпП України, яке виразилось у тому, що ОСОБА_2 звільнений 17.10.2016 року згідно наказу від 17.10.2016 року №182-к, кошти при звільненні в сумі 51364,21 грн. перераховані на картковий рахунок 19.10.2016 року, згідно відомості № 089, порушення ст.116 КЗпП України є систематичним. У ТОВ «Єврощебінь» встановлено одноразове порушення вимог ч.5 ст.80 КЗпП України щодо ненадання основної щорічної відпустки більше ніж 2 роки підряд. При звільненні йому нарахована грошова компенсація за 60 календарних днів основної та додаткової відпустки (при необхідності надання щороку 24 календарних дні основної та 12 - додаткової) (а.с.69-74).

Відповідно до наказу №182-к від 17.10.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи доручено бухгалтерії ТОВ «Єврощебінь» виплатити звільненому працівнику компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 03.10.2013 року по день звільнення за 60 календарних днів (73 календарних дні основної додати 12 календарних дні додаткової за роботу в особливих умовах праці, відняти 25 календарних дні раніше використаних відповідно до наказів № 237-к від 22.12.2014 року, № 193-к від 09.10.2015 року, № 82-к від 12.04.2016 року, № 151-к від 13.08.2016 року); матеріально грошову (фінансову) допомогу в розмірі двомісячної середньої заробітної плати (а.с.13).

Арифметичним підрахунком, проведеним судом, кількості календарних днів року за винятком святкових та неробочих днів, встановлено 355 днів, які передували дню звільнення позивача 17.10.2016 року, які відповідають 12 календарним місяцям.

Кількість днів невикористаної відпустки ОСОБА_2 становить 60 календарних днів, що стверджується позивачем, підтверджується актом перевірки ТОВ «Єврощебінь» (а.с.69) та засвідчено у наказі №182-к, який на момент розгляду справи не скасований відповідачем (а.с.13).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Аналізуючи надані сторонами докази, оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлена узгодженість та відповідність розрахункового листа за жовтень 2016 року (а.с.9) відомостям викладеним у довідці про доходи за жовтень 2016 року від 17.01.2017 року вих. № 17 (а.с.11).

Суд першої інстанції, даючи оцінку наданим сторонами та дослідженим у судовому засіданні доказам, врахував, що у долученому за клопотанням сторони відповідача розрахунковому листі по заробітній платі за жовтень 2016 року (а.с.75) підтверджується наведений судом арифметичний розрахунок належних до сплати при звільненні позивача сум за невикористану відпустку та доводить обґрунтованість позиції ОСОБА_2 про не донарахування та не виплату останньому в день звільнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 28557,10 грн., нарахування та виплату її у меншому розмірі - 27774,72 грн., тому позивач правомірно ставить питання про стягнення решти від належної йому суми - в розмірі 782,38 грн.

Середньоденний заробіток позивача, виходячи з довідок про доходи ОСОБА_2 (а.с.11) складає 668,69 грн. Затримка виплати повного розрахунку при звільненні, стороною позивача заявлена за період з 17.10.2016 року по 31.05.2017 року (за 156 робочих днів), з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України судом правомірно стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в межах заявлених позовних вимог.

Надані відповідачем наказ № 41-В від 14.02.2017 року ТОВ «Єврощебінь» про те, що у зв'язку з виявленою безпідставною виплатою ОСОБА_2 при звільнені матеріальної грошової (фінансової) допомоги у розмірі двомісячної заробітної плати, внесено зміни до наказу ТОВ «Єврощебінь» №182-к від 17.10.2016 року, а саме скасовано наказ в частині виплати ОСОБА_2 матеріальної грошової (фінансової) допомоги у розмірі двомісячної заробітної плати (а.с.139), та розрахунковий листок по заробітній платі за жовтень 2016 року табельний номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, посада - генеральний директор, посадовий оклад 13125 грн. нараховані відпускні 28557,10 грн. за відпрацьованих 10 днів - 80 годин 6562,50 грн., доплата 28639,75 грн., разом нараховано 63806,48 грн., утримано 12442,27 грн., належить до виплати - 51364,21 грн. (а.с.140) не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати про не доведеність позовних вимог в частині неповної виплати позивачеві належних при звільненні сум.

Так, наказ № 41-В від 14.02.2017 року ТОВ «Єврощебінь» про внесення змін до наказу ТОВ «Єврощебінь» №182-к від 17.10.2016 року виданий після виникнення спору щодо розміру належних звільненому працівникові сум і суперечить протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Єврощебінь» №3 від 06.10.2016 року, відповідно до якого прийнято рішення про виплату генеральному директору ОСОБА_2 при звільнені 17.10.2016 року матеріальну допомогу в розмірі двомісячного середнього заробітку (а.с.163).

Доводи відповідача про те, що наданий позивачем розрахунковий листок по заробітній платі за жовтень 2016 року (а.с.9) сфальсифікований ОСОБА_2 та безпідставно прийнятий судом до уваги спростовуються наданими самим відповідачем листками по заробітній платі за жовтень 2016 року (а.с.75, 119, 140), інформація яких щодо належної до виплати суми - 51364,21 грн. повністю ідентична тій, що зазначена у наданих позивачем довідках, містить неузгоджені розбіжності лише в сумах «відпускних» та «доплати».

ОСОБА_2 суду надано юридичний висновок начальника юридичного відділу ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_7 від 10.01.2017 року, завірений печаткою ТОВ «Єврощебінь» (а.с.167-168), згідно якого при здійснені вибіркової перевірки дотримання норм чинного законодавства на ТОВ «Єврощебінь», в тому числі при нарахуванні заробітної плати, відпускних, компенсації за невикористану відпустку, індексації, лікарняних, розрахунку при звільнені, виявлено, що головним бухгалтером ОСОБА_8 протягом тривалого часу (2015р.-2016р.) допущено порушення норм трудового законодавства України: систематично та тривалий час не донарахувалася та не виплачувалася працівникам ТОВ «Єврощебінь» сума відпускних при наданні щорічних, учбових відпусток, та грошова компенсація за невикористану відпустку при звільнені. При розрахунку сумарний заробіток за 12 місяців працівників ділився на 360/365 календарних днів, а не на 355, при цьому зменшувалась та не доплачувалась сума відпускних та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільнені. При звільненні 17.10.2016 р. генерального директора ОСОБА_2 згідно наказу від 17.10.2016р. № 182-к для нарахування компенсації за невикористані дні відпустки його сумарний заробіток за 12 місяців 168962,85 грн., поділений на 365 календарних днів, а не на 355, що є порушенням зазначених норм чинного законодавства, не донарахуванням (не виплатою боргу) по заробітній платі, неповним розрахунком при звільненні.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці» щодо порядку обчислення середньої заробітної плати працівника та п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно розрахунково-платіжної відомості за жовтень 2016 року ОСОБА_2 за 20 робочих днів (160 год.) виплачено оклад в сумі 6562,50 грн. (а.с.168).

Загальним розрахунком нарахованої зарплати від 10.01.2017 року, наданого начальником юрвідділу ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_7, ОСОБА_2 в день звільнення 17.10.2016 року до сплати підлягало 6562,50 грн. окладу, компенсація за 60 календарних днів невикористаної відпустки з жовтня 2015 року по вересень 20416 року 28557,10 грн. (заробіток за вказані місяці - 168962,85 грн. : 355 календарних дня *60 календарних дня невикористаної відпустки), та матеріальна допомога у розмірі двохмісячного середнього заробітку згідно наказу №182-к від 17.10.2016 року за серпень та вересень 2016 року - 29422,37 грн., індексація 47,13 грн., разом до виплати підлягає сума 64589,37 грн., фактично головним бухгалтером нараховано 63806,48 грн., тобто не донараховано та недовиплачено 782,62 грн. (а.с.169).

Наданими ТОВ «Єврощебінь» розрахунковим листком по заробітній платі за жовтень 2016 року, журналом-ордером і відомістю по рахунку 66, підтверджується інформація загального розрахунку нарахованої зарплати ОСОБА_2 від 10.01.2017 року, наданого начальником юрвідділу ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_7, а саме, що ОСОБА_2 нарахованого до виплати 63806,48 грн., із них 6562,50 грн. окладу, 28639,75 грн. матеріальної допомоги, 28557,10 грн. відпускні (а.с.192, 194).

Доводи відповідача щодо незаконності розрахунку нарахованої зарплати (сум належних при звільненні) ОСОБА_2, в додатку до юридичного висновку від 10.01.2017 року, наданого начальником юрвідділу ТОВ «Єврощебінь» ОСОБА_7, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на день видачі вказаної довідки начальник юрвідділу ОСОБА_7 працювала в ТОВ «Єврощебінь», що підтверджується довідкою №49 від 23.01.2017 року виданою ТОВ «Єврощебінь», та ксерокопією її трудової книжки (а.с.188-189).

Ці обставини були підтверджені в судовому засіданні свідком ОСОБА_7

Крім того, згідно наданої відповідачем інформації, викладеній у довідці під назвою "наказ про відпустку №ПнОо000410, дата розрахунку 17.10.2016 року за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року" на ім'я ОСОБА_2, робочі дні за вказаний період складали 355, заробіток 168962,85 грн., сума відпускних за 60 днів підлягала до виплати 28557,10 грн. (а.с.195), тому з урахуванням вимог п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 сума матеріальної допомоги повинна була складати 29422,37 грн.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи внаслідок неправильного розрахунку належних до сплати при звільненні ОСОБА_2 сум йому не було нараховано і виплачено 782,62 грн. у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, спір про розміри належних при звільненні сум вирішено на користь позивача, тому суд правомірно стягнув зазначене у ст. 117 КЗпП України відшкодування у розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Доводи апеляційної скарги щодо правильності нарахування і виплати при звільненні всіх належних ОСОБА_2 сум не знайшли свого підтвердження відповідними доказами.

Згідно з вимогами ст.ст. 30, 31 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

Відповідно до норм ст. 8 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» б ухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. П итання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських

операцій у первинних документах, збереження оброблених документів,

регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше

трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган

(посадова особа), який здійснює керівництво підприємством

відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації.

Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до

установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов'язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов'язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у

встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах

підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що

реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії

легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом,

фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї

масового знищення.

Стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( в редакції, чинній на час виникнення спору) передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи вимоги вищенаведених норм закону відповідач зобов'язаний був повідомити працівнику дані про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат та для доведення правильності надано розрахункового листка у зв'язку з виникненням спору щодо правіильності нарахування і виплати розрахункових сум надати суду відомості про оплату праці позивача, копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що в порядку вимог ст. 10 ЦПК України було роз'яснено представнику відповідача.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на спростування доводів позивача щодо неправильного нарахування та неповної виплати належних йому при звільненні сум, а саме розміру нарахованої на час звільнення компенсації за невикористані дні відпустки та матеріальної допомоги, загальної суми нарахованих до сплати виплат.

Надані відповідачем до апеляційного суду довідка (а.с.191), розрахунковий листок (а.с.192), журнал ордер і відомість по рахунку 66 (а.с.194), інформація - наказ про відпустку (а.с.195) не містять особистого підпису, аналогу власноручного підпису або підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" генерального директора, підписано за допомогою факсиміле від імені ОСОБА_9 без наявності відповідної угоди між сторонами, що суперечить як вимогам віщенаведеної норми закону так і ст. 64 ЦПК України.

Надані відповідачем докази не спростовують підстави позову ОСОБА_2, не є беззаперечними, тобто належними доказами, факту проведення повного розрахунку із позивачем належних йому сум.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврощебінь» відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: