Справа № 1326/3235/12 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. Провадження № 22-ц/783/5791/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя; позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаторггруп» до ОСОБА_6, з участю третьої особи ОСОБА_7 про визнання права власності; позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна; позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» до ОСОБА_7, з участю третьої особи: ОСОБА_6, про визнання права власності; клопотання про закриття апеляційного провадження,-

встановила:

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 6 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаторггруп» до ОСОБА_6 про визнання права власності задоволено. Ухвалено визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаторггруп» право власності на нежитлову будівлю площею 62,4 кв.м, позначену літерою «Д-1» за адресою: м.Львів, вулиця Мазепи, ; нежитлову будівлю площею 75,5 кв.м, позначену літерою «Г-1» за адресою: м.Львів. вулиця Лінкольна, 57; нежитлову будівлю площею 79,4 кв.м, позначену літерою «В-1» за адресою: м.Львів, вулиця Б.Хмельницького, 273; нежитлову будівлю площею 21 кв.м, позначену літерою «Б» за адресою: м.Львів, вулиця Б.Хмельницького, 273; нежитлову будівлю площею 80,8 кв.м, позначену літерою «М-1» за адресою: м.Львів, вул.Липинського, 60.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» до ОСОБА_7 про визнання права власності задоволено. Ухвалено визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» право власності на нежитлову будівлю магазину площею 21,6 кв.м, позначену літерою «Б» за адресою: м.Львів, вулиця Широка. 81; нежитлову будівлю магазину площею 16,6 кв.м, позначену літерою «Б» за адресою: м.Львів. пр. Чорновола, 45; нежитлову будівлю магазину площею 75,5 кв.м, позначену літерою «Д-1» за адресою: м.Львів, пр. Чорновола, 57; нежитлову будівлю магазину площею 109,6 кв.м, позначену літерою «Г-1» за адресою: м.Львів, пр. Чорновола, 101; нежитлову будівлю магазину площею 19,4 кв.м, позначену літерою «Б» за адресою: м.Львів, вул. Суботівська,11. Проведено розподіл судових витрат.

23 серпня 2017 року Львівська міська рада подала апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду м.Львова від 6 грудня 2012 року, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні позову ТзОВ «Мегаторггруп» до ОСОБА_6 та позову ТзОВ «Західуніверсал плюс» до ОСОБА_7 Зазначає, що рішенням суду вирішено права Львівської міської ради як власника земельних ділянок, на яких знаходяться обєкти нерухомості, на які визнано право власності.

У судовому засіданні представник ТзОВ «Західуніверсал плюс» ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття апеляційного провадження, посилаючись на ст.9 Конституції України, ч.3 ст.297, ст.294 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практику Європейського суду з прав людини щодо застосування Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 292 ЦПК України право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки.

Відповідно до частини третьої статті 297 цього Кодексу незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене положення закону поширюється на апеляційні скарги, подані з 14 січня 2012 року, тобто з дати набрання чинності Законом України від 20 грудня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», яким внесено відповідні зміни до статті 297 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини в у рішенні «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати своєчасного виконання своїх обовязків.

При відкритті апеляційного провадження у цій справі не враховано, що предметом перегляду є судове рішення, оголошене 6 грудня 2012 року.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення за спливом річного строку з моменту його оглошення, однак мають право на захист прав іншим шляхом. У цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобовязаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Відтак, поновлення строку апеляційного оскарження органу місцевого самоврядування, є виходом за межі вимог закону, яким чітко визначена певна процесуальна дія. Це не відповідає принципу юридичної визначеності, на що вказує судова практика Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 13 липня 2016 року по справі № 3-774 гс 16) і практика Європейського суду з прав людини.

Поняття «законні очікування» належить розглядати як елементи верховенства права та юридичної визначеності.

Практика Європейського суду з прав людини розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Оскільки Львівська міська рада оскаржила судове рішення поза межами річного строку пісоя його оголошення, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч.3 ст. 209, ч.3 ст.297, ст.ст. 303, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» задовольнити.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2012 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: