У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЄвтушенко О.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_7 про стягнення грошових сум, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_7 про стягнення грошових сум.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 22 439 грн 26 коп. - вартість матеріального збитку та 500 грн - витрат на проведення дослідження. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_8 на рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Повертаючи ОСОБА_8 апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що заявник не брала участі у справі, ухваленим рішенням суд першої інстанції не вирішував питання про її права та обов'язки, а тому права на апеляційне оскарження заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України не має.

Проте повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень ч. 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 753/15553/15-ц було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 22 439 грн 26 коп. - вартості матеріального збитку та 500 грн - витрат на проведення дослідження.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_8, вважаючи, що зазначене рішення порушує її права та інтереси, подала апеляційну скаргу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою, ОСОБА_8 посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у справі - ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі, ведуть спільне господарство, пов'язані спільним побутом, а тому у подальшому судове рішення про стягнення коштів з її чоловіка може бути виконане за рахунок їх спільного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про повернення апеляційної скарги, з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, належної оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України) не надав.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи з урахуванням зазначених обставин слід дати належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур Г.І. Мостова