Справа № 502/1782/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 01.12.2015 р. помер її батько ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з майна та акту на земельну ділянку. ОСОБА_3 залишив заповіт на імя позивача. Встановлений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустила в звязку з тим, що не знала, що існує заповіт взагалі та дізналася про це, коли 19.06.2017 р. переглядала речі спадкодавця, тобто батько казав що, все залишить їй, оскільки вона його доглядала після смерті матері. Після смерті чоловіка позивача, її батько останні 2 роки знаходився у неї вдома. Зважаючи на те, що після 2012 р. позивач поховала мати, чоловіка та батька, всі ці роки майже кожен місяць була у лікарні з великим тиском та гіпертонією. 20.06.2017 р. позивач звернулася до секретаря сільської ради та секретар підтвердив дійсність заповіту та рекомендував звернутися до нотаріуса щодо прийняття спадщини. 03.08.2017 р. позивач звернулася до нотаріальної контори та їй було розяснено про можливість визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому поряду. На підставі викладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 01.12.2015 року.

Позивачем було подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району, надав заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами згоден та просив розглянути справу за його відсутності.

Зважаючи на те, що сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197ЦПК України.

Вивчивши доводипозивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до заповіту від 02.10.2014 р. посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3, заповідав ОСОБА_1, все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося.

Як зазначено в свідоцтві про смерть І-ЖД № 436938 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 763, - ОСОБА_3, помер 01.12.2015 року.

Згідно акту складеного депутатом ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району від 20.06.2017 р., ОСОБА_4 проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: с. Фурманівка, вул. Дружби (колишня Радянська), № 43 на день смерті батька 01.12.2015 р. доглядала його та вели спільне господарство. ОСОБА_1 проводила поховання ОСОБА_3, який помер 01.12.2015 р.

З виписного епікризу з історії хвороб № 1912 виданого Кілійською Центральною районною лікарнею від 19.08.2016 р., вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз гіпертонічну хворобу ІІ ст.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД № 051258, виданого 21.12.2004 р. Кілійською районною державною адміністрацією, ОСОБА_3, належала земельна ділянка площею 3,11 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району Одеської області, масив № 13 ділянка № 3, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії МП 001856 від 01.08.2007 р. виданого головою ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 Олексійовичмає право на майновий пай в розмірі 3259 грн. або 0,56 відсотків.

Як вбачається з інформаційного листа від 03.08.2017 р. № 1684/01-16, виданого нотаріусом Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 розяснено, що нею пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як зазначено в ст. ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.3 до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Аналогічні положення викладені в п.п 3.13 п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому, як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічний припис міститься в ч. 3 ст. 10 ЦПК України /Змагальність сторін/.

Поважними причинами можуть бути лише такі, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Вказана позиція викладена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 та узгоджується також з відповідними положеннями, викладеними в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 та передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З досліджених доказів судом встановлено, що позивач дійсно має гіпертонічну хворобу, яка потребує періодичного, як стаціонарного, так і постійного, амбулаторного лікування, також зважаючи на факт того, що позивач дізналася про існування заповіту у червні 2017 р. тобто через 2 роки після смерті ОСОБА_3, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в звязку з чим, задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 1223, 1269-1270, 1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 01 грудня 2015 року в селі Фурманівка Кілійського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5