Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/9291/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Пр. №22ц/778/4480/17
УХВАЛА

14 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Суддя-доповідач апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» ОСОБА_3, 3-тя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 фактично не пропустила строк на апеляційне оскарження, тому відсутні підстави для його поновлення.

Проте, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі не може бути відкрито з наступних підстав.

ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги не сплатила судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає , що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору.

Проте, Верховний Суд із зазначеного питання прийняв постанову № 6-185ус17 від 06 вересня 2017 року, якою читко розяснив, що згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті пятої Закону № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних субєктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( обєкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з обєктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обовязково слід у системному звязку з нормами статей 1 6 Закону № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику обєкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Як уже зазначалося вище, статті 3 і 4 Закону № 3674-VI визначають, що обєктом справляння судового збору є процесуальний документ позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від обєкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному звязку з положеннями статей 1 6 Закону № 3674-VI, зокрема статті пятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у звязку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обовязок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих обєктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобовязаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

З 1 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями від 06.12.2016 N 1774-VIII /1774-19/ починають діяти нові ставки для сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 1 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду майнового характеру для фізичних осіб оплачується у розмірі 1% ціни позову (5000 грн.), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року N 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2017 року складає 1600 грн.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (640 грн.), тобто 704 грн.

Отже, заявнику при подачі апеляційної скарги необхідно сплатити 704 грн. судового збору на вказаний розрахунковий рахунок.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькій області, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, код банку одержувача (МФО): 813015, рахунок одержувача: 0007, призначення платежу: судовий збір, код суду 02891457, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, вважаю за доцільне розяснити, що відповідно до ст. 82 ч.ч.1,3 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Однак, встановлено, що ОСОБА_2 не заявляла клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнення від їх оплати із зазначенням та наданням до нього доказів свого скрутного майнового стану (довідка про розмір доходів тощо).

Тому, останнє апеляційним судом не розглядалось.

Апеляційним судом не вбачається за доцільне вирішення цього питання за власною ініціативою за відсутності вищезазначених матеріалів у цій справі.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без руху.

Надати заявнику строк пять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 704 грн. зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_4 ОСОБА_1