У х в а л а

іменем україни

06 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року, ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати що він, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобов'язати відділ державної реєстрації актв цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 8 від 16 травня 2005 року книги реєстрації народжень Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, в якому в розділі відомостей про батька вказати ОСОБА_3 та видати свідоцтво про народження дитини з урахуванням вказаних змін.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з 2004 року по 2008 рік він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 народила дочку ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації народжень Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області 16 травня 2005 року зроблено актовий запис за № 8.

Позивач вказував, що у свідоцтві про народження дитини в графі «батько» записанио ОСОБА_7, тобто вказано прізвище відповідача, а ім'я та по-батькові позивача.

Реєстрацією дитини займалася відповідач, а оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, в свідоцтві про народження дитини відомості про батька зазначено зі слів матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України.

Позивач вказував, що у 2008 році сторони припинили проживати разом, а донька залишилась проживати з ним і опікуном над нею призначено його матір ОСОБА_8

Посилаючись на те, що з самого народження донька проживає разом з ним, його матір'ю та вітчимом і знаходиться на його повному утриманні, а відповідачка життям доньки не цікавиться та участі в її житті, вихованні не приймає, ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року відкрито провадження у справі, а ухвалою цього ж суду від 02 грудня 2015 року клопотання ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_9 про передачу справи за підсудністю задоволено та передано справу до Вінницького міського суду Вінницької області для подальшого її розгляду, оскільки відповідач проживає у м. Вінниці (а. с. 62-63).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2015 року зазначену цивільну справу направлено за підсудністю до Бершадського районного суду Вінницької області, оскільки з відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Вінницькій області відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою с. Красносілка Бершадського району Вінницької області та 27 березня 2014 року знята з реєстрації, в м. Вінниця не зареєстрована (а. с. 69).

01 березня 2016 року ОСОБА_4 подала клопотання про передачу справи за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області, зазначивши, що проживає в м. Вінниці, а тому справа не підсудна Бершадському районному суду Вінницької області (а. с. 88).

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання про передачу справи до іншого суду за підсудністю (а. с. 94).

Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису від 16 травня 2005 року № 8 книги реєстрації народжень Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, де в розділі відомостей про батька вказати ОСОБА_3 та видати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 з урахуванням вказаних змін.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року та ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що факт батьківства позивача відносно дитини підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які відповідач належним чином не спростувала.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають із наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що з 2004 року по 2008 рік ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 та проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 народила дочку, про що в книзі реєстрації народжень Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, 16 травня 2005 року зроблено актовий запис за № 8.

В свідоцтві про народження дочки серії НОМЕР_1 від 16 травня 2005 року ОСОБА_5 в графі «батько» записаний ОСОБА_7, відомості про батька зазначено зі слів матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України.

Позивач зазначав, що у 2008 році сторони припинили проживати разом, і ОСОБА_5 залишилась проживати з ОСОБА_3, опікуном над нею призначено матір позивача ОСОБА_8 (а. с. 11).

Заочним рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2009 року задоволено позов Бершадської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5).

Разом з тим, ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року цивільну справу за позовом Бершадської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а. с. 157)

Як вбачається з довідки Сальницької сільської ради № 880 від 26 травня 2015 року, ОСОБА_5 проживає разом з позивачем, його матір'ю та вітчимом по АДРЕСА_1 (а. с. 8).

З довідки Сальницької сільської ради № 737 від 29 квітня 2015 року та довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Сальник Калинівського району Вінницької області № 79 від 26 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 не цікавилась вихованням, навчанням доньки ОСОБА_5 (а. с. 9, 10).

З огляду на вказане суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що факт батьківства позивача відносно дитини ОСОБА_5 підтверджується вище зазначеними зібраними у справі доказами, які відповідач належним чином не спростувала.

Разом з тим, як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної та касаційної скарги ОСОБА_4, остання не погоджувалася з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій та посилалася на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження його батьківства відносно ОСОБА_5, клопотання про проведення експертизи ним не заявлялося, свідки не допитувалися, суди думку органу опіки та піклування з цього приводу не вислуховували, як і її заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК Українипідставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути прийнятий судом за умови, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Кодексу. Це означає, що в порядку позовного провадження спір про визнання батьківства може бути розглянуто, якщо, зокрема, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Важливе значення в процесі доказування має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Слід зауважити, що на відміну від КпШС України, де при вирішенні спору про батьківство перевага надавалась юридичному, а не біологічному критерію, Сімейний кодекс України надає перевагу біологічному критерію, якого достатньою для задоволення позову про визнання батьківства. Тобто на відміну від КпШС України, який окрім біологічного походження вимагав встановити спільне проживання та ведення спільного господарства чоловіка з матір'ю до народження дитини, спільне виховання та утримання ними дитини (ч. 3 ст. 53 КпШС України), для застування ст. 128 СК України слід довести наявність біологічного зв'язку.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК Українидля з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Разом з тим, суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212-214 ЦПК України належним чином не перевірив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються; не встановив усіх фактичних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, як б засвідчували походження дитини саме від позивача ОСОБА_3

Зазначені порушення вимог закону залишилися й поза увагою суду апеляційної інстанції, який достатньою мірою не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретних обставин і фактів, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції про задоволення позову без змін, не врахувавши, що такий висновок суду зроблено на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України

Таким чином, апеляційний суд формально розглянув справу та належним чином не мотивував своє рішення.

Оскільки, допущені судами порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до правил ст. 338 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_4 в задоволені клопотання про передачу справи до іншого суду за підсудністю, оскільки згідно ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Вінницькій області відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: с.Красносілка Бершадського району Вінницької області та 27 березня 2014 року знята з реєстрації, в м. Вінниця не зареєстрована (а. с. 69).

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

О.В. Попович