Провадження №2/760/5671/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

01 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першої Київської державної нотаріальної контори про скасування заборони на нерухоме майно, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить скасувати заборону на нерухоме майно- квартриру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності

Посилається в позові на те, що вона є власником даної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 1996 року, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори.

В зв»язку з тим, що договір купівлі-продажу в неї був викрадений, Першою Київською державною нотаріальною конторою був виданий його дублікат.

В зв»язку з цими обставинами вона звернулася до нотаріальної контори про накладення арешту на квартиру і її заява була задоволена.

19 жовтня 2016 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про зняття арешту з квартири, однак була повідомлена, що за номенклатурою справ документи за 1996 рік були знищені.

Виходячи з цього, неможливості здійснювати своє право власності на квартиру, просить задовольнити позов.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивачка на підставі Договору купівлі-продажу від 02 липня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, є власником квартрири АДРЕСА_1.

13 січня 2000 року позивачка зареєструвала шлюб та взяла прізвище ОСОБА_2.

Належність спірної квартири позивачці та видачу їй 30 жовтня 1996 року дубліката договору, підтверджується Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24 жовтня 2016 року.

Згідно з повідомленням Першої Київської державної нотаріальної контори термін зберігання документів, на підставі яких був накладений арешт на квартиру позивачки, складає три роки, а тому нотаріальна контора позбавлена можливості зняти накладений нею арешт на квартиру.

/ а.с. 7 - 17 /

Відповідно до ст.368 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України «, 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивачки, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321,368, 391 ЦК України, ст.ст.3,4,10,11, 57-60,209, 212-215, 218. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності на лежить ОСОБА_2, накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа № 3287 від 26 липня 1996 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна 08 листопада 2004 року за реєстраційним номером обтяження 1446636, реєстратор- Перша Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, № реєстра: 1848-22, внутр.№ 630116322 ВЕД 52365225, відомості про реєстрацію до 01 жовтня 2013 року, номер запису про обтяження: 17187547.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя