Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з ініціативи регіонального відділення Фонду державного майна України в Рівненській області в план приватизації були включені будинки, розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2. Зазначав, що йому було запропоновано вступити в члени товариства покупців та прийняти участь у приватизації вказаних будинків, а тому він придбав 616,56 кв. м загальної площі будинків на загальну суму 215 506 грн. Разом з тим, рішенням арбітражного суду Рівненської області було скасовано договір купівлі-продажу частки державного майна, а оскільки з боку товариства покупців і його членів не було допущено порушень існуючого законодавства, регіональне відділення Фонду державного майна України мало повернути сплачені кошти та відшкодувати моральну шкоду.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з Фонду державного майна України 3 173 507 грн, із яких 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Статтею 342 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене або постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_4 у справі № 757/29427/14-ц полягали у стягненні з Фонду державного майна України суми у розмірі 3 173 507 грн, яка складається з 2 155 063 грн, що були сплачені ним регіональному відділенню Фонду державного майна України в Рівненській області за майно та 1 000 000 грн моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 вже звертався з позовом до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні його позову, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди підлягає закриттю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович