Справа № 509/3274/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кочко В.К.,
при секретарі - Савченко М.В.,
за участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачки - ОСОБА_3 ,
представника відповідачки - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Овідіополь цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору та виселення особи без надання житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Помічник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору та виселення особи без надання іншого жилого приміщення.

В обгрунтування вимог посилається на те, що ,будівлі військового містечка № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 є військовим майном, знаходяться на балансі КЕВ м.Одеси та передані у відповідальну експлуатацію військовій частині НОМЕР_1 .

Між військовою частиною НОМЕР_1 та громадянкою ОСОБА_3 був укладений договір від 25.07.2013 №142. Відповідно до акту прийому-передачі до договору військова частина НОМЕР_1 надала у тимчасове користування приміщення в будівлі №5 військового містечка № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_1 за адресою : АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_3 не перебувала на військовій службі, тобто немає зв`язку зі Збройними Силами України. Вселення відповідачки відбулось у 1998 році, на яких підставах командуванню військової частини НОМЕР_3 невідомо. Відповідно до ст.124 Житлового кодексу УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством , установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення. Однією з обов`язкових умов проживання є перебування на квартирному обліку Міністерства Оборони України або перебування у трудових відносинах. Відповідач на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Одеському гарнізоні не перебуває, в трудових відносинах із МО України також не перебуває.

Представники позивача у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання з`явилися та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надавши заперечення проти позову.

Суд дослідивши письмові докази цивільної справи встановив наступні обставини. Згідно записів у трудовій книзі 04.07.1979 року відповідача прийнято на роботу у Військову частину НОМЕР_4 на посаду телеграфістки, звільнена у 1994 році. Перебувала на обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно листа від 27.06.1985 року №23/7/974 повідомлено, що командуючий військами Червонопрапорного Одеського військового округу прийняв рішення розглянути житлове питання ОСОБА_3 і забезпечити її службовою житловою площею.

16.04.1986 року Відповідач вселилась та зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

З моменту вселення відповідачем в даний будинок, за власні кошти проведено капітальний ремонт будівлі, за допомогою якого можливо зберегти будинок у придатному для проживання стані. Відповідач проживає та утримує вищезазначене житлове приміщення тридцять один рік.

За визначенням ст.108 Житлового кодексу Української РСР Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом і тільки у судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Відповідачем умови договору не порушено , свої зобов`язання виконує у повному обсязі.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст. 109 ЖК Української PCP, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української PCP громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог , встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно - правовими актами ( стаття 12 Закону України " Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей ").

Відповідно до ст. 125 ЖК Української РСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст.124 цього Кодексу , не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення , не менш як десять років та пенсіонерів по старості .

Відповідно до ст.132 ЖК Української РСР осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті , а також осіб перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.19 Закону України" Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків , на яких поширюється дія цього Закону, які були на правових підставах вселені в гуртожиток і фактично проживають у гуртожитку, без попереднього надання їм іншого житла , придатного для постійного проживання людей.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Кривіцька та кривіцький проти України(№8863/06) 2 грудня 2010 року, установив порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло, останні були позбавлені процесуальних гарантій.

Оскільки позивачем позовну вимогу визначено як виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, в силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України , ст.124 ЖК України,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору та виселення особи без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: В. К. Кочко