04.12.2017 Справа № 363/3565/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участі секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2014 року. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сімї. Шлюб існує лише формально, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Отже, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй позовній заяві просить розглянути справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2014 року, про що підтверджує свідоцтво про шлюб серії І-ТП № 120012, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 455.

Від шлюбу позивач і відповідач спільних дітей не мають.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Шлюбні відносини існують лише формально.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливими, оскільки суперечить їхнім інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.

Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись статтями 104, 112 СК України, статтями 3, 10, 11, 58, 60, 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 вересня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 455 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д.Рудюк