Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 433/574/17
Провадження № 22ц/782/665/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Луганської В.М., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просило стягнути з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суму в розмірі 52868 грн. 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, відповідно до укладеного 13.10.2009 року між сторонами кредитного договору, отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитні грошові кошти в розмірі 13280 грн. Гроші були отримані у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення норм ЦКУкраїни та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 28.02.2017 року у нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 52868 грн. 25 коп., яка складається з: 13089 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 36495 грн. 73 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 288 грн. 84 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2493 грн. 73 коп. - штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути виниклу заборгованість з відповідача.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 07.08.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.10.2009 року (тіло кредиту) у сумі 13089 грн. 95 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

Також суд стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 396 грн.

Частково не погодившись з таким рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення змінити в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості за відсотками в повному розмірі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідач рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07.08.2017 року в апеляційному порядку не оскаржив.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до абз.3 п.11 Постанови № 14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Із змісту рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 серпня 2017 року вбачається, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами виключно з причин спливу строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач у письмовій заяві.

При таких обставинах, приймаючи до уваги зміст вказаного судового рішення, з огляду на приписи абз.3 п.11 Постанови № 14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів апеляційного суду констатує, що суд першої інстанції, вирішуючи судовий спір за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, прийшов до висновку, що позов в цій частині доведено, але строк для звернення з вказаними позовними вимогами пропущено.

При цьому суд першої інстанції встановив, що 13.10.2009 року ОСОБА_2 подав до ПАТ КБ «Приватбанк» анкету заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають Кредитний Договір.

Згідно умов договору ОСОБА_2 отримав кредитну картку «Універсальна 55», яку 10.09.2013 року було переоформлено на престижну картку «Універсальна Gold 55», відповідно до тарифів якої отримав кредит у розмірі 13280 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків в розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № б/н від 13.10.2009 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, станом на 28.02.2017 року останній має перед банком заборгованість, зокрема: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 13089 грн. 95 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 36495 грн. 73 коп.

Колегія суддів зауважує, що рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 серпня 2017 року в частині встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, наявності розміру та визначення суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) і заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в апеляційному порядку особами, які приймають участь у розгляді справи, у встановленому законом порядку не оскаржено.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції приймає до уваги положення ч.1 ст.303 ЦПК України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При цьому ОСОБА_2 і в судовому засіданні апеляційного суду фактично не заперечував наявності у нього заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, одночасно наполягаючи саме на необхідності застосування до вказаної позовної вимоги строку позовної давності.

Також відповідачем не було надано суду будь-яких розрахунків його заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.10.2009 року (або відсутності такої заборгованості), якими б спростовувались розрахунки позивача в частині саме заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Крім того, суд першої інстанції встановив факт переривання у відповідності до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України строку позовної давності щодо сплати заборгованості за тілом кредиту. При цьому суд вказав, що вчиненням дії, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу, є сплата останнім заборгованості за кредитом в грудні 2016 року (том 1, а.с.56-57, 206-звор, 241).

Разом із тим, суд першої інстанції не врахував, що сплачені в грудні 2016 року ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитом грошові кошти були, у відповідності до положень ст.534 ЦК України частково зараховані на погашення процентів за користування кредитними коштами (том 1, а.с.56-57, 241).

Достатніх належним та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, а також на підтвердження внесення в грудні 2016 року вказаних грошових коштів з метою погашення виключно суми тіла кредиту відповідачем суду надано не було.

При таких обставинах висновки суду першої інстанції про те, що погашення суму боргу, що мало місце в грудні 2016 року, стосувалося лише заборгованості за тілом кредиту та не мало відношення до заборгованості по відсоткам, є помилковими.

Враховуючи, що право вимоги за кредитом у позивача виникло з 28.01.2014 року, перебіг позовної давності було перервано в грудні 2016 року, а з позовом до ОСОБА_2 банк звернувся в березні 2017 року (том 1, а.с.2), то встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами пропущений не був.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Вказане суд першої інстанції до уваги не прийняв та необгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення відсотків.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту), штрафів, заборгованості за пенею та комісією, то колегія суддів, у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України, приймаючи до уваги, що рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не оскаржувалось, не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в частині розгляду вказаних вимог.

Також, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що задоволенню підлягають позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 на 93,79%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1500 грн. 64 коп. (1600 грн.(сплачений судовий збір при поданні позову) х 93,79 %).

Колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги посилання відповідача на незаконність здійснення апеляційного провадження у справі (безпідставність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» внаслідок пропуску строку на апеляційне провадження) з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що, у відповідності до вимог ст.11-1, ч.1 ст.297 ЦПК України, вказана цивільна справа після надходження до Апеляційного суду Луганської області була в автоматизованому режимі була розподілена між суддями (том 2, а.с.70).

При цьому суддя Назарова М.В. була визначена як головуючий суддя (суддя-доповідач).

Згідно ч.ч.1, 5 ст.297 ЦПК України питання щодо відкриття провадження у справі вирішується суддею-доповідачем одноособово шляхом постановлення відповідної ухвали.

Ухвалою від 20 вересня 2017 року суддя Назарова М.В. одноособово постановила ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 серпня 2017 року. При цьому суддя, перевіривши доводи апелянта, прийшла до висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення порушений не був (том 2, а.с.88).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 27 вересня 2017 року підготовка цивільної справи до апеляційного розгляду була визнана закінченою, та справа була призначена до апеляційного розгляду (том 2, а.с.91).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 листопада 2017 року була задоволена заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді-доповідача ОСОБА_4, у звязку із чим, відповідно до ст.11-1 ЦПК України, при автоматизованому розподілі було визначеного нового суддю-доповідача ОСОБА_5 (том 2, а.с.131).

Оскільки на час повторного розподілу справи іншому судді-доповідачу апеляційне провадження у справі вже було відкрито, ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 08 листопада 2017 року справа була призначена до апеляційного розгляду без дослідження апеляційної скарги на предмет належного її оформлення, сплати судового збору та дотримання строків на апеляційне оскарження (том 2, а.с.132-133).

При таких обставинах колегія суддів наголошує, що передбачених цивільним процесуальним законодавством України повноважень на скасування ухвали судді Назаровою М.В. від 20 вересня 2017 року, її зміну чи призупинення її дії у Апеляційного суду Луганської області безпосередньо при апеляційному розгляді в судовому засіданні не було, як і не було повноважень на надання правової оцінки висновків судді Назарової М.В., висловлених у вказаній ухвалі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07.08.2017 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором б/н від 13.10.2009 року у сумі 36 495 грн. 73 коп. Збільшити розмір суми судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з 396 грн. до 1500 грн. 64 коп. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 серпня 2017 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором б/н від 13 жовтня 2009 року в сумі 36 495 (тридцять шість тисяч чотириста девяносто пять) грн. 73 коп.

Збільшити розмір суми судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», з 396 грн. до 1500 грн. 64 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: