Справа № 752/8102/17
Провадження №: 2/752/3635/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення витрат на ремонт транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення витрат на ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 23.10.2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, водія автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/442549. 22.04.2014 року він звернувся до ТОВ «Ніко-Україна» про визначення вартості ремонту транспортного засобу, відповідно до висновку якого вартість ремонту становить 48 550, 43 грн. 30.05.2014 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу на суму 19 557 грн. відповідно до страхового акту. 13.07.2014 року експертом ТОВ «Автопартнер-центр» була виконана оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, яка становить 49 178,10 грн. Просив стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем подавались по справі письмові заперечення, які залучені судом до матеріалів справи, відповідно до змісту яких з метою визначення розміру матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.10.2013 року, за участю автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 відповідачем замовлено проведення автотоварознавчої експертизи, за результатами якої отримано Звіт № 210/07/14, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 28636, 73 грн. Сума страхового відшкодування у розмірі 23 863, 94 грн., з урахуванням зменшення страхового відшкодування на 20% відповідно до законодавства податку на додану вартість, була виплачена позивачу в повному обсязі. Також відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаясь на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11.11.2015 року у справі №6-309цс15, оскільки позивач звернувся до суду після спливу трьох років з моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2013 року в місті Києві по вулиці Електротехнічній, 20 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 6).

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, останнього визнано винним у її вчиненні постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2013 року.

Внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

13.07.2014 року складено звіт № 06366 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу (а.с. 11-30).

Відповідно до звіту № 06366 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного 13.07.2014 року ТОВ «Автопартнер-центр» на замовлення ОСОБА_1, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 49 178, 10 грн. (а.с. 11-30).

30.05.2014 року та 14.11.2014 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу на суму 23 863,94 грн. (а.с. 59, 60).

Відповідно до Звіту №210/07/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.07.2014 року, складеного ФОП ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту становить 48 120,03 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,468, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу - 28 636,73 грн., вартість матеріального збитку, з врахуванням ПДВ 20% та інших загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) становить 28 636,73 грн. (а.с. 47-58).

За правилами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а п. 1 ст. 990 цього ж кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування в не повному обсязі, а тому просив стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку, розрахованого у Звіті № 06366 від 13.07.2014 року, та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 29 621,10 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

За правилами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, суд не може прийняти до уваги як доказ розміру матеріального збитку звіт № 06366 наданий позивачем, оскільки у ньому не враховано коефіцієнт фізичного зносу, що суперечить чинному законодавству.

Суд також не приймає до уваги заяву представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки, Верховний Суд України в постанові від 29 червня 2016 року (справа №6-192цс16) відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 309цс15), зокрема про те, що саме із часу скоєння ДТП у потерпілого виникає право вимоги до страхової компанії, відповідальної за безпосереднього заподіювача шкоди, та починається перебіг позовної давності, зазначив, що завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином перебіг позовної давності права звернення позивача до суду за стягнення повної суми відшкодування починається з моменту перерахування позивачу останньої суми страхового відшкодування, тобто з 14.11.2014 року.

Позивачем під час судового розгляду справи доказів про факт оплати проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу суду не надано.

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про правомірність нарахування та виплати ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування позивачу.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1187, 15, 16, 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 147, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення витрат на ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко