У Х В А Л А

21.11.2017 Справа №607/14647/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без шлюбу та визнання права спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, в якій просить встановити факт проживання однією сімєю в незареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2006 року по квітень 2014 року та визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однокімнатну квартиру №43, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 11.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що даний позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1-7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Вимогами п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Натомість позивачем не зазначено ціну позову.

Положеннями п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Отже, тягар доказування вартості майна несе саме позивач. З метою визначення дійсною вартістю нерухомого майна позивачка вправі звернутися до субєктів оцінної діяльності.

У вказаній позовній заяві позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких майнового, інша немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позивачем фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що становить 640 гривень.

Відповідно із вимогами п.п.1 п. 1ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, тобто 640 гривень та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, тобто 8000 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачкою долучено до позовної заяви дві квитанції про сплату судового збору по 640 гривень, тобто за вимогу майнового характеру про визнання майна спільною сумісною власністю позивачка сплатила судовий збір у мінімальному розмірі.

Таким чином, з урахуванням дійсної вартості нерухомого майна, за заявлену вимогу майнового характеру сума судового збору, яка підлягає до сплати має становити 1 відсоток ціни позову, що визначається із дійсної вартості спірного нерухомого майна, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведені обставини, суддя вважає, що дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу пятиденний термін з дня отримання копії ухвали суду для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без шлюбу та визнання права спільної сумісної власності залишити без руху, надавши позивачу пятиденний термін з дня отримання копії ухвали судді для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

СуддяОСОБА_4