Справа № 449/841/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2017 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретарі судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивує тим, що 14 жовтня 1992 року помер їхня мати ОСОБА_4

Спадкове майно якої складається з житлового будинку з господарськими прибудовами в с. Лагодів Перемишлянського району Львівської області. 06.08.1987 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь позивачів. Зазначають, що майно померлої матері після дня її смерті використовують за цільовим призначенням доглядають спадкові будівлі. Вважають, що фактично прийняли спадщину. Інших спадкоємців окрім них немає.

Своєчасно не звернулись до нотаріальної контори із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину, оскільки їм не було відомо про шестимісячний термін.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, від представника надійшла заява, в якій просить задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без їх участі (а.с.31,32)

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду. Від нього до суду надійшов лист з проханням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають (а.с.30).

Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5, ОСОБА_1 111-СГ №409039 від 14.10.1992 року, вбачається, що остання помер 14.10.1992 року м. Львів, про що зроблено відповідний актовий запис №18 (а.с.17).

ІІ спадкоємцем, як вбачається з копій: заповіту, паспортів, свідоцтв про народження є зокрема, ОСОБА_2, ОСОБА_6 позивачі по справі ( а.с. 5,26,27)

З довідки виданої виконавчим комітетом Лагодівської сільської ради від 09.08.2016р. за №397 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно належить житловий будинок з відповідними господарськими прибудовами, що знаходяться в с. Лагодів Перемишлянського району Львівської області (а.с.6)

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як ч. 2 ст. 1220 ЦК України, так і ст. 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зазначену в постанові від 18 грудня 2013 року, справа № 6-138цс13.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкодавцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Враховуючи, що відкриття спадщини відбулось у 1992 році до спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК 1963 року.

Крім того, норми ЦК України 2004 року не передбачають продовження строку на прийняття спадщини, а лише можливість визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини, який пропущено з поважної причини, і це передбачено ст. 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про продовження строку на прийняття спадщини суд виходить із поважності причини пропуску шестимісячного строку, наведені позивачам, при цьому враховує, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, зокрема - подання заяви про прийняття спадщини.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 14.10.1992 на два місяці, що буде достатнім для вчинення дій, необхідним для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Продовжити ОСОБА_2, ОСОБА_6 строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.10.1992 року, строком на два місяці після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7