Справа № 428/5600/17
Провадження №2/428/1748/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі :

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 проживала однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з серпня 2010р. до березня 2017р. За час перебування у фактичних шлюбних стосунках сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, 10.06.2014р.н. Відповідач є батьком спільної дочки сторін, однак відмовляється належним чином виконувати свої батьківські обовязки та починаючи з березня 2017р. припинив спілкування з дитиною, сторони стали мешкати окремо. 01.04.2017р. відповідач ОСОБА_2, зробив переказ грошових коштів на картковий рахунок позивача у розмірі 400грн., для поточних витрат на їх спільну дочку. 07.04.2017р. ОСОБА_4, який є батьком відповідача та рідним дідусем спільної дочки сторін були переказані грошові кошти у розмірі 500грн. для поточних витрат на онуку. З моменту фактичного припинення відносин, відповідач ОСОБА_2, матеріально допоміг дочці одноразово у розмірі 400грн., участі у вихованні дочки не приймає, внаслідок чого позивач не має змоги сама утримувати їхню малолітню дитину. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з боку відповідача. В той час, позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітню дитину, при тому, що позивач з 03.05.2017р. працює у відділі документального забезпечення та контролю виконання Головного управління статистики у Луганській області, і на даний час займає посаду архіваріуса, посадовий оклад складає лише 1895грн., якого не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як дочки так і свого особистого проживання. Тому, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить суд визнати ОСОБА_2, 20.09.1987р.н. батьком дитини ОСОБА_3, 10.06.2014р.н. та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, 10.06.2014р.н.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що деякі твердження в позові не відповідають дійсності, а саме реальний термін фактичного проживання сімєю складає з березня 2014р. по липень 2014р. та з жовтня 2016р. по березень 2017р. Впродовж всього іншого, зазначеного у позові часу, спільне життя не складалось через відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на життя та на виховання дитини. За весь період часу сторони неодноразово приймали рішення щодо припинення відносин. Беззаперечним є той факт, що він активно приймав участь у підготовці та проведенні пологів, сплачував рахунки щодо утримання орендованої квартири. З моменту народження дочки він неодноразово наполягав на її реєстрації за його прізвищем, але позивач відмовлялась посилаючись, на те, що у нього була відсутня постійно оплачувана робота, що унеможливлювало самостійно утримувати дитину, а тому вона вирішила отримати статус матері-одиначки та отримувати допомогу на дитину від держави. Зі свого боку відповідач завжди намагався спілкуватись зі своєю дочкою та брав участь у її вихованні. Від дитини ніколи не відмовлявся. Тому, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку, аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД№308489, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області від 19.06.2014р., ОСОБА_3 народилась 10.06.2014р., про що 19.06.2014р. складено відповідний актовий запис №487, батьками записано - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 З копії витягу з Дкржавного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №9 від 17.07.2014р. видно, що ОСОБА_3 народилась 10.06.2014р., відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно копії договору оренди квартири від 16.02.2014р., ОСОБА_2 орендував квартиру, розташовану за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 78а/190. З копій медичної документації видно, що ОСОБА_2 приймав активну участь у підготовці до пологів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сумісно робили генетичний аналіз щодо спостережень, обчислень, які дають можливість вивчити властивість генів і визначити спадкові ознаки та виявити патології плоду. Відповідно до копії паспорту здоровя сімї ОСОБА_2 фігурує, як член сімї. У відповідності до копії довідки Приват Банку №8JIML382DSHL6F0 від 16.05.2017р., ОСОБА_1, 26.11.1991р.н. має у ПАТ КБ «ПривтБанк» карту №150397 (тип картки кредитна карта Універсальна), на яку були здійсненні наступні надходження: 01.04.2017р. сума 400грн. відправник ОСОБА_2; 07.04.2017р. сума 500грн., відправник ОСОБА_4 Згідно довідки Головного Управління статистики у Луганській області №15-22/270/1326 від 11.05.2017р., ОСОБА_1 працює у відділі документального забезпечення та контролю виконання Головного управління статистики у Луганській області на посаді архіваріуса з 03.05.2017р. Форма працевлаштування основна, посадовий оклад -1895грн.

Аналізуючи досліджені докази, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 вважає себе біологічним батьком ОСОБА_3, 10.06.2014р.н., суд вважає за можливе визнати ОСОБА_2, 20.09.1987р.н. батьком малолітньої ОСОБА_3, 10.06.2014р.н.

Також, з урахуванням змін внесених Законом №2901-IV від 22.09.2005, №2037-VIII від 17.05.2017р. до положень СК України, враховуючи вік, стан здоров'я та матеріальне забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, 10.06.2014р.н. у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 02.06.2017р. і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вимоги ч.1 та ч.3 ст. 88 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених позивачем судових витрат у розмірі 640грн. за позовні вимоги про визнання батьківства.

Керуючись ст.ст. 10,11,57 , 60 , 174, 209, 212-215 , 223 , 367 ЦПК України , ст.ст. 141 , 180-183 , 191 СК України , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 20.09.1987р.н., громадянина України, батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, 20.09.1987р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, 26.11.1991р.н. аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, 10.06.2014р.н. у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2017р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.09.1987р.н., на користь ОСОБА_1, 26.11.1991р.н. судові витрати у розмірі 640грн.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.09.1987р.н. на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.

Допустити судове рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя