Провадження № 2/712/2771/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та включення до переліку вкладників, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати право на позивача на отримання відповідно до Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на відшкодування коштів та зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) інформацію щодо включення ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 40029,51 гривень, зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень на здійснення виплати відшкодування коштів в межах гарантованої позивачу як вкладнику ПАТ «Банк Михайлівський».

В судовому засіданні позивач підтримував позовні вимоги. Заперечував проти закриття провадження по справі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» скерував до суду клопотання про закриття провадження по справі у звязку із тим, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також заперечення проти позову. Просили розглядати справу у відсутність представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17.05.2016р. позивачем було укладено з ПАТ «Банк Михайлівський» договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний». На виконання Договору було відкрито поточний рахунок №4001.

17.05.2016р. між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-000240353 «Суперкапітал», за яким позивач передав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в сумі 40000 грн. на умовах користування ними на строк не більше 184 дня із щомісячною сплатою процентів в розмірі 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання з них податків. Надання позивачем вказаних коштів підтверджується платіжним дорученням №3570755 від 17.05.2016р.

19.05.2016р. по банківським рахункам на імя позивача здійснено операції з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_1: на рахунок 5802 на суму 40000 грн. та 29,51 грн., Призначення платежів по таких операціях визначено як оплата процентів та повернення коштів по договорах .

На підставі рішення Правління НБУ від 12 липня 2016р. № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016р. №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку»

Згідно зазначеного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016р. по 12.07.2018р. та призначено відповідну уповноважену особу Фонду на ліквідацію цього банку. З 01.09.2016р. відповідною уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» є ОСОБА_2

Одначасно із наданням Довідки про стан рахунку № 5802 відповідач повідомив позивача, що переказ коштів здійснений 19.05.2016р. від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_1 є нікчемним, а тому не створює ніяких правових наслідків одночасно позивача повідомлено про те, що вона не включена до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування їх вкладів за рахунок Фонду.

Після цього позивач неодноразово звертався до Фонду та відповідача з вимогою про включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування своїх вкладів за рахунок коштів Фонду, але його вимоги залишились без задоволення.

Оскільки до теперішнього часу кошти, які надійшли на банківські рахунки на імя позивача не повернуті йому та не відшкодовані за рахунок Фонду, то він звернувся до суду з зазначеним позовом.

Отже між сторонами наявний спір щодо порядку повернення вкладнику грошових коштів з його банківського рахунку під час ліквідації банку.

Визначаючи можливість вирішення спору між сторонами суд звертає увагу на наступне.

В даному випадку спір виник через те, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» уповноважена особа Фонду не зарахувала банківські рахунки заявника до сформованого нею переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Як зазначив позивач у судовому засіданні, відмову виконати ці дії уповноважена особа Фонду обґрунтувала посиланням на встановлену ст.38 Закону України від 23.02.2012р. №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон №4452-VI) нікчемність операцій з перерахування грошових коштів на поточні рахунки позивача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Закону № 4452-VI саме уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Вона ж протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.4-6 ч.4 ст.26 цього Закону.

За частиною третьою цієї статті виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно ч.2 ст.38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя цієї статті містить перелік підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Отож, обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що невключення рахунку заінтересованої особи до переліку рахунків, за яким вона зможе отримати відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а також незгода з рішенням уповноваженої особи Фонду про віднесення правочину до переліку нікчемних, підстави визнання яких встановлені законом, спричиняють публічно-правовий спір, пов'язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Правовідносини, які складаюся між зацікавленими особами та уповноваженою особою Фонду з приводу зазначених та подібних їм обставин, є публічними, за яких ця особа на підставі регулятивного акта реалізує владні управлінські повноваження (функції), однією з яких, зокрема, й є її обов'язок прийняти рішення про визнання правочину (договору) нікчемним на підставі закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.1, 2 ст.55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій цієї статті КАС, а саме на справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1-4 зазначеної частини).

З наведеного випливає, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи правовідносин, що склалися між ОСОБА_1 та уповноваженою особою Фонду, визначення яких лежить через з'ясування прав позивача та змісту його дій, статусу Фонду, мети його створення, завдання, поставлених перед ним, повноважень та обов'язків Фонду та його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються, порядок здійснення контролю за його діяльністю. Системний аналіз зазначених обставин свідчить, що між сторонами існує публічно-правовий спір, який підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Щодо доводів позивача про необхідність вирішення спору саме в порядку цивільного судочинства, то варто зауважити, що посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України, викладені в доданих до заперечення проти клопотання про застосування наслідків порушення правил підсудності постановах ВСУ не можна вважати обґрунтованими, оскільки в зазначених постановах предметом судового розгляду були інші вимоги та інший характер спору.

Отже доводи позивача про необхідність розгляду спору між сторонами в порядку цивільного судочинства є необґрунтованими.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.205 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 15, 205, 209 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про закриття провадження по справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та включення до переліку вкладників - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Т.Є. Троян