Провадження № 2/520/1551/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеська міська рада про усунення перешкод у розпорядженні власним майном,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 08.09.2015 року позивач звернулась з вимогами про зобовязання відповідача усунути перешкоди у розпорядженні її нерухомою власністю вказану в техпаспорті під літ. «Ш», «Ъ» та «Щ» та розташованою за адресою: проспект Свободи, буд 48 в м. Одесі шляхом знесення або перенесення самовільно збудованої будівлі, вказаної під літ «F» в технічному паспорті на земельну ділянку, розташовану по пр. Свободи, 50 в м. Одесі та самовільно розташованого поруч паркану, а також відповідно до цього відновити безпечну межу, між будівлями згідно з нормативами будівельної та протипожежної безпеки; а також зобовязання відповідача усунути перешкоди у розпорядженні нерухомою власністю вказаної в технічному паспорті під літ. «У» та розташованою за адресою: пр. Свободи, 48 у м. Одесі шляхом знесення або перенесення самовільно збудованого відповідачем будинку, вказаного під літ. «Г» та «Д» в технічному паспорті на земельну ділянку розташовану на пр. Свободи, 50 у м. Одесі та відповідно до цього відновити безпечну межу між будівлями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно з нормативами будівельної та протипожежної безпеки; а також стягнення судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, підтримавши позовні вимоги наполягав на їх задоволенні, з наступних підстав: відповідач, який користується квартирою №3-а у будинку № 50 по проспекту Свободи в м. Одесі, самовільно встановив паркан біля належних позивачці сараїв які визначені в технічному паспорті під літерами «Ш», «Ъ», «Щ» та почав капітальну реконструкцію та збільшення свого сараю, вказаного в його технічному паспорті під літерою «F», фактично перетворивши його на будинок, завдяки чому наблизив свою самочинну будівлю та паркан впритул до споруд позивачці, що фактично унеможливило розпоряджатися власністю, при цьому порушуючи встановлені норми пожежної та будівельної безпеки між будівлями ускладнив можливості користування суміжними земельними ділянками визначених за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, буд. № 48 та буд. № 50. Крім того, відповідач проводячи самовільно капітальну реконструкцію та збільшення свого будинку, вказаного в його технічному паспорті під літерами «Г» та «Д», завдяки чому наблизив свою самочинну будівлю до земельної ділянки розташованої за адресою : м. Одеса, просп. Свободи № 48, на якій знаходиться нерухома власність відповідачки, та штучно створив перешкоди до розпорядження домоволодінням позивачки , яке вказано в технічному паспорті під літерою «У», порушивши встановлені норми пожежної та будівельної безпеки між будівлями та ускладнивши можливості користування земельними ділянками та розпоряджатися власним майном.

Відповідач, який неодноразово викликався до судового засідання, до суду не зявлявся, подавав заяви про відкладення розгляду справи із посиланням на стан здоровя, але підтверджуючих поважність причин не надавав. Враховуючи тривалість розгляду справи, достатність часу для надання будь-яких доказів або клопотань про забезпечення і витребування доказів, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без присутності відповідача, на підставі матеріалів справи та наявних доказів. Крім того, судом приймається до уваги, що 28.10.2015 року ( т.1 а/с 25) та 30.11.2015 року ( т.1 а/с 39) відповідач надавав до суду письмові заперечення які були оголошені під час судового розгляду, та відповідно до яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову враховуючи наявність судових рішень по даним правовідносинам а також відсутність належних доказів з боку позивачки в обґрунтування її позовних вимог, які відповідач вважає надуманими та необґрунтованими.

У судовому засіданні суд, проаналізувавши матеріали цивільної справи та наявні докази, встановив наступне:

ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище Александрова) , на підставі договору дарування від 14 серпня 1997 року ( т.1 а/с 5), на була право власності на 3/25 частин домоволодіння, що знаходиться у місті Одесі, по проспекту Свободи під номером 48 і в цілому складається з чотирьох кам'яних житлових будинків під літерами: «А», «Б», «В», «Г» загальною житловою площею 76, 13 кв.м. та надвірних споруд: сараїв під літерами «Ж», «К», «М», «Н», «П», «Р», «Т», «У», «Ф», «X», «Ц», «Ч», «З», «Ю», «И», «Ъ» гаражів під літерами «Л», «О», літніх кухонь під літерами «Д», «Е», котельної під літерою «З», вбиралень під літерою «С», «Я», «Щ», «Ш», бесідки під літерою «О», «1-12» - огородження; «І» мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 3 105 кв.м.

ОСОБА_2 - правонаступник своєї померлої дружини ОСОБА_4, якої належав на праві власності об'єкт, розташований за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 50, і є квартирою 3-А, яка складається з приміщень загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 23, 6 кв.м., відображених у технічному паспорті від 11.02.2008 року, згідно свідоцтва про право власності від 15 грудня 2011 року ( т.1 а/с 244).

Спір, стосовно усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні майном ОСОБА_1 ( земельною ділянкою) був предметом розгляду по іншої справі №520/16789/14ц і заочним рішенням від 11.03.2015 року було відмовлено у задоволенні позову ( т.1 а/с 26) а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.08.2015 року ( т.1 а/с 28) рішення залишено без змін.

При розгляді вищезазначеного спору між тими ж самими сторонами,судом було встановлено, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, так як позивачем не було доведено порушення її прав та охоронюваних законом інтересів. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.1 ЦПК України підлягає судовому захисту лише порушене, невизнане або оспорене право. Оскільки позивачка не є суб'єктом відповідного права власності на землю, то і позов не підлягає задоволенню.. Так само, щодо земельної ділянки, на якої розташована споруда, які належать позивачки, не встановлювався порядок користування, зокрема щодо частини позивачки, а тому і питання про межі земельної ділянки, які могли бути порушені відповідачем, в тому числі будівництвом, не можуть бути заявлені лише однією позивачкою, оскільки вона також не є суб'єктом такого права.

Згідно висновку №17 судово будівельно-технічної експертизи від 10.02.2017 року ( т.1 а/с 182), яка була проведена експертом ОСОБА_5, на підставі ухвали суду від 10.03.2016 року ( т.1 а/с 74), в користуванні ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, 50 знаходяться наступні будівельні споруди- квартира №3а та будівля (сарай) літ « F». Дані будівельні споруди не відповідають нормативно-правовим актам в галузі будівництва та нормам ДБН. п. 2.13 Квартира №3а по пр. Свободи, 50 в м. Одесі не відповідає наступним нормативно-правовим актом в галузі будівництва та державним будівельним нормам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» по невідповідності розміру вхідного тамбуру; п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки., Основні положення» по невідповідності складу приміщень житлової квартири п. 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» по відповідності розміру площі житлової кімнати та кухні; -п.2.25 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення по невідповідності нормативним вимогам щодо забезпечення непрохідних житлових кімнат; П.3.4. ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення » - невідповідність в необхідності забезпечення природним освітленням житлових кімнат; П.8.10 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» не відповідність щодо заборони входу в санвузли з приміщень кухонь.

Будівля літ. «F» по пр. Свободи, 50 в м. Одесі не відповідає наступним нормативно-правовим актом в галузі будівництва та державним будівельник нормам: ст. 36 «Закону України про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 постанови КМУ від 13 квітня 2011р. №466 зі змінами « Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» та п. 12 постанови КМУ від 13 квітня 2011 р. №461 зі змінами «Питання прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єктів» - в зв'язку з відсутністю права власності або права користування земельною ділянкою та забороною експлуатації не прийнятих в експлуатацію об'єктів. При відсутності права власності або права користування земельною ділянкою, прийняття в експлуатацію об'єктів не можливе; п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» - не відповідність в забезпеченні доступу для догляду» будівлями і здійснення їх поточного ремонту та забезпеченню протипожежних розривів.

Визначення яким чином невідповідність нормам ДБН будівель, які належать ОСОБА_2 або знаходяться в його постійному користуванні за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, 50, порушує права та інтереси ОСОБА_1 не проводилось у зв'язку з тим, що вирішення даного питання виходить за межі компетенції експерта - будівельника та не досліджувалось.

Правовідносини, які стосуються порушення права власності та знесення самочинно збудованих приміщень врегульовані нормами Цивільного кодексу України ( далі ЦК).

Так, частинами першою, другою статті 386 ЦК визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 376 ЦК ( частинами першою та сьомою) встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно рекомендацій, викладених у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування, а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Таким чином, для вирішення питання про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості, за позовом осіб, які вважають, що їх права порушені даної самочинною забудовою, одночасно повинно бути доведено як факт наявності порушень будівельних норм і правил так і наявність порушеного права.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ( ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України).

В даному випадку з боку позивача, та його представника не надано належних та допустимих доказів у підтвердження наявності порушення права власника у звязку із діями відповідача. Вищенаведений висновок експерта свідчить про наявні порушення будівельних норм при будівництві прибудов до квартири №3а, які взагалі не відносяться до позивачки, та зазначено про наявність порушень у прибудові під літерою «F», однак які з них, та яким чином порушують права позивачки, у тому числі у користуванні сараєм під літерою «Ш» , якій розділений на два приміщення, користувачами якого є одночасно відповідач ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1

Відсутність доведеності позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди у розпорядженні її нерухомою власністю вказану в техпаспорті під літ. «Ш», «Ъ» та «Щ» та розташованою за адресою: проспект Свободи, буд 48 в м. Одесі шляхом знесення або перенесення самовільно збудованої будівлі, вказаної під літ «F» в технічному паспорті на земельну ділянку, розташовану по пр. Свободи, 50 в м. Одесі та самовільно розташованого поруч паркану, а також відповідно до цього відновити безпечну межу, між будівлями згідно з нормативами будівельної та протипожежної безпеки; зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди у розпорядженні нерухомою власністю вказаної в технічному паспорті під літ. «У» та розташованою за адресою: пр. Свободи, 48 у м. Одесі шляхом знесення або перенесення самовільно збудованого ОСОБА_2 будинку, вказаного під літ. «Г» та «Д» в технічному паспорті на земельну ділянку розташовану на пр. Свободи, 50 у м. Одесі та відповідно до цього відновити безпечну межу між будівлями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно з нормативами будівельної та протипожежної безпеки; а також стягнення судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.