Справа № 316/1411/17
Провадження № 2/316/894/17
"06" грудня 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:
головуючого судді: Вільямовської Н.О.,
за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням та виселення, -
Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що 04.03.2009 року та 26.08.2009 року вона зареєструвала своє право приватної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані та проживають: позивачка, її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.02.2012 року позивачка у судовому порядку розірвала шлюб з відповідачем. Спільна дитина сторін упродовж великого терміну проживає у сестри позивачки ОСОБА_4, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до позивачки фізичну силу, у звязку з чим притягувався до кримінальної відповідальності. Позивачка зазначає, що створені відповідачем перешкоди у здійснені нею права власності та користування донькою житлом, можуть бути подолані виселенням відповідача, крвм того зазначає, що відповідач не членом її сімї.
Просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою №48 в будинку №10 по проспекту Будівельників в м. Енергодар Запорізької області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення.
В судове засідання позивачка не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника адвоката ОСОБА_5, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.25).
Представник позивачки адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги (а.с.5) у судове засідання не з'явився, раніше в судовому засіданні надав пояснення анологічні позовним вимогам, просив їх задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав. Згідно з повідомленням Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в Запорізькій області № 2587 від 18.09.2017 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22). Відповідачу надсилалися судові виклики саме за адресою його реєстрації. Відповідач судовий виклик отримав, що підтверджується підписом у поштовому повідомленні про вручення (а.с.28).
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача в порядку заочного провадження, на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступне.
Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14), позивачка 04.03.2009 року зареєструвала право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору про поділ нерухомого майна (квартири) що є сіпльною сумісною власністю (а.с.13). Зі змісту вказаного договору випливає те, що квартира АДРЕСА_1, належить батькам позивачки - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та самій позивачці, на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2124 виданого 26 листопада 1999 року. Таким чином право власності на квартиру позивачкою набуто ще до укладення шлюбу з відповідачем, тобто до 2009 року. Після цього між позивачкою та її батьками укладений Договір дарування 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.15) та позивачкою 26.08.2009 року зареєстровано право приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16).
Позивачка (до шлюбу ОСОБА_7), 18.11.2006 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 (а.с.10). Від шлюбу мають неповнлітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12). На підставі рішення суду від 21.02.2012 року, шлюб між сторонами був розірваний (а.с.11).
Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, шо підтверджується Довідкою від 13.09.2017 року (а.с.5). Але відповідно до ОСОБА_5 про непроживання, ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з вересня 2017 року (а.с.33).
Відповідно до вироку суду від 09.01.2014 року, відповідач був засуджений за ч.1 ст.125 КК України, за спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень (а.с.35), що підтверджує обставину, зазначену позивачкою у позові, щодо застосування відповідачем до неї фізичної сили.
У судовому засіданні представником позивачки адвокатом ОСОБА_5 зазначено, що квартира є власністю позивачки, право на яку, було набуто нею до шлюбу. Відповідач тривалий час не проживає у квартирі.
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтвердили факт не проживання відповідача у квартирі більше 1,5 місяца. Дитина періодично проживає в них дома. Своєю поведінкою він тероризує сімю, виносить речі з дома, вживає спиртні напої.
Свідок ОСОБА_10 надала пояснення суду, про те що вона є сусідкою сторін, та вона постійно чула сварки між позивачем та відповідачем. Також вона приходила до них та рознімала під час сварки. Дитина постійно знаходилася у страху. Відповідач запрошував своїх друзів у квартиру, де вони вживали алкоголь. Крім того він виносив речі з дому та продавав їх.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що дитина завжди боялася приходити додому. В її присутності був складений акт про непроживання відповідача у квартирі, зараз речей відповідача в квартирі не має.
Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Також права власника відносно свого майна закріплені і у ст.150 ЖК України, у якій зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1,2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
У судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами та поясненнями свідків, що відповідач ОСОБА_12 не є членом сімї позивачки, оскільки шлюб між ними був розірваний, не проживає у спірній квартирі, спільного господарства сторони не ведуть.
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі вище викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 64, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215, 224-226ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням та виселення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном - квартирою № 48 у будинку №10 по проспекту Будівельників у м. Енергодар Запорізької області, шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_2.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська