30 листопада 2017 року
Справа № 489/2349/17
Номер провадження 4-с/489/73/17
УХВАЛА

30 листопада 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря Недавньої А.,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця - Юріної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 р. Миколаївський професійний ліцей торгівлі та ресторанного бізнесу звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Вказував на те, що 10.11.2017 р. ним отримано постанову державного виконавця від 06.11.2017 р. про стягнення виконавчого збору з виконання виконавчого листа по справі №489/4349/17. ОСОБА_2 винесеної постанови зі скаржника стягнуто 12 800,00 грн. виконавчого збору. Проте, на переконання скаржника державний виконавець виніс вказану Постанову з порушенням положень діючого законодавства, оскільки відповідач від виконання рішення суду в добровільному порядку не ухилявся, в звязку з чим підстави для стягнення виконавчого збору з нього - відсутні.

Посилаючись на вищевикладене, скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору винесену державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3, якою стягнуто з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу виконавчий збір в сумі 12 800,00 грн.

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Представник скаржника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Державний виконавець в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував. Вказував, що при винесенні оскаржуваної постанови він діяв в межах повноважень передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

07.09.2017 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено Рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відповідно до якого у задоволенні позову відмовлено.

04.10.2017 р. Апеляційним судом Миколаївської області винесено Рішення суду, яким вищевказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення суду про часткове задоволення позовних вимог. А саме, визнано незаконним та скасовано наказ директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу №55к/тр від 26.04.2017 р. про звільнення ОСОБА_4 з посади керівника фізичного виховання у звязку з прогулом без поважних причин за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Поновлено ОСОБА_4 на посаді керівника фізичного виховання Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу з 26.04.2017 р. Стягнуто з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.04.2017 р. по 04.10.2017 р. в сумі 42 547,06 грн., 200 грн. компенсації за завдану моральну шкоду, 672 грн. судових витрат, а в дохід держави 2 688 грн. судового збору.

11.10.2017 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчі листи по зазначеній справі про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_4, про стягнення з відповідача заборгованості та про стягнення з відповідача судового збору.

В подальшому позивачкою ОСОБА_4 було подано до Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області заяву про примусове виконання вказаних виконавчих листів.

ОСОБА_2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Держаним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3, було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів по справі №489/2349/17.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_4 виконано відповідачем в добровільному порядку.

Так, згідно Наказу директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу від 04.10.2017 р. за №163-1к/тр, наказ про звільнення ОСОБА_4В, скасовано, поновлено позивачку на роботі на посаду керівника фізичного виховання.

ОСОБА_2 державного виконавця 03.11.2017 р. встановлено, що рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі виконано.

В обґрунтування своїх вимог представник скаржника посилається на те, що державним виконавцем неправомірно було стягнуто виконавчий збір у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про поновлення ОСОБА_4В, на посаді, оскільки на момент його відкриття відповідач вже виконав рішення суду, а тому підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

ОСОБА_2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 ЗУ « Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

ОСОБА_2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Натомість дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що державним виконавцем виконавчі дії в межах виконавчого провадження №54982578 вчинялись у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на обставини справи вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_4 звернулась до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про примусове виконання рішення суду, на підставі чого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та вчинено дії з його примусового виконання.

Чинне законодавство передбачає стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби.

Між тим, скаржником не оскаржується постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка на час розгляду даної справи є законною та правомірною.

ОСОБА_2 положень статей 15,16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що скаржником не доведено неправомірності державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, державний виконавець при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору дотримувався вимог передбачених Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає, що заявлені вимоги необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст. 383 ЦПК України, ст.ст. 13,18 ЗУ «Про виконавче провадження» суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.С. Тихонова