АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/6587/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 рокупо справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії Харківського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання правовідносин за договором поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі філії Харківського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання правовідносин за договором поруки припиненим.

В обґрунтування зазначав, що 26 серпня 2005 року між сторонами укладено договір поруки № 1 від 26.08.2005 року у забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № HAU2GF01270002, відповідно до якого була відкрита кредитна лінія на наступні суми: 9000 доларів США на купівлю квартири та 1938,22 доларів США на страхові платежі, у випадку їх несплати. Із сплатою 1,33% на місяць (15,96% річних) та комісії у розмірі 0,16 % від суми наданого кредиту, з терміном повернення 25 серпня 2020 року.

У квітні 2016 позивач звернувся до відповідача за отриманням своїх депозитних вкладів, але отримав відповідь у якій дізнався, що є поручителем і несе солідарну відповідальність за заборгованість по кредиту, яку має ОСОБА_5

Отримавши розрахунок заборгованості позивач зясував, що обсяг відповідальності перед відповідачем було значно збільшено, без погодження з ним. Умовами Договору поруки (п.1) передбачалась сплата відсотків у розмірі 1,33 % на місяць (15,96% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в односторонньому порядку, не повідомивши позивача, що є порушенням п. 5 Договору поруки, з 25.09.2006 року по 31.08.2012 збільшив відсоткову ставку з 15,96 % до 42 % річних, ті ж самі дії були проведені з 24.09.2013 по 26.05.2014, також з 31.07.2014 по 13.02.2015. Хоча у розрахунку чітко видно, що кредит сплачувався своєчасно, проценти також, навіть пеня не нараховувалась. Про вчинення вказаних змін істотних умов кредитного договору позивача не було повідомлено і згоду на зміну істотних умов кредитного договору позивач як поручитель не надавав. З урахуванням наведеного, збільшено обсяг відповідальності позивача як поручителя, третьої особи ОСОБА_5, у зв'язку з чим позивач, вважаючи договір поруки припиненим, просив суд припинити вказані правовідношення поруки.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 рокупозовні вимоги задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за Договором поруки № 1 від 26.08.2005 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Прватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ніколи не збільшував розмір відсоткової ставки за кредитним договором № HAU2GF01270002 від 26.08.2005 року, ні в односторонньому порядку, ні за погодженням з позичальником.

Згідно з розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи, розмір відсоткової ставки протягом усієї дії кредитного договору становить 15,96 % на рік (1,33 % на місяць), що відповідає вимогам п. 1.1. кредитного договору.

Зазначає, що застосування підвищеної відсоткової ставки у розмірі 3,5 % на місяць (42 % на рік), передбачено п. 3.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником своїх зобовязань по кредиту.

Таким чином, жодних підстав вважати поруку припиненою, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, немає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після настання строку виконання основного зобов'язання банк не предявив вимогу до поручителя протягом 6-ти місяців, а отже на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_3 припинена.

Однак судова колегія не може погодитись з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № HAU2GF01270002, відповідно до якого була відкрита кредитна лінія на наступні суми: 9000 доларів США на купівлю квартири та 1938, 22 доларів США на страхові платежі, у випадку їх несплати. Із сплатою 1,33% на місяць (15,96% річних) та комісії у розмірі 0,16 % від суми наданого кредиту, з терміном повернення 25 серпня 2020 року (а.с. 72-74).

На забезпечення виконання умов вказаного договору між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 26 серпня 2005 року укладено договір поруки № 1, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед кредитором - ПАТ КБ «Приват Банк» за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник ОСОБА_5 в повному обсязі таких зобов'язань (а.с. 5-6).

Пунктом 13 договору поруки передбачено, що зміни і доповнення за цим договором вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідно додаткової угоди.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів.

Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За змістом п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4 договору поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною.

Пунктом 5 договору поруки встановлено право кредитора в разі невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку не можуть бути взяті до уваги, оскільки це спростовується матеріалами справи, а саме в п. 1 договору поруки № 1 від 26.08.2005 року вказано, що в разі порушення боржником зобовязань по кредитному договору № HAU2GF01270002 передбачена сплата відсотків у розмірі 3,5 % на місяць (42 % на рік).

Таким чином, відсоткова ставка за кредитним договором не збільшувалась, обсяг відповідальності поручителя включає у тому числі сплату відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 3,5 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, а тому судова колегія не вбачає підстав для визнання поруки припиненою.

Посилання представника ОСОБА_3 на правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 14.09.2016 року по справі № 6-1451цс16 не можуть бути взяті до уваги оскільки ця позиція висловлена відносно інших обставин.

Оскільки судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 рокускасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

ОСОБА_2