Номер провадження: 22-ц/785/1497/17
Номер справи місцевого суду: 501/5264/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на його користь: 1) невиплачене страхове відшкодування у сумі - 1 155 000,00 грн.; 2) пеню у звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування у сумі 87 752,87 грн.; 3) інфляційні втрати у звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування у сумі 7 110, 70 грн.; 4) 3% річних за користування чужими коштами у звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування у сумі 5 983,15 грн.; 5) відшкодування моральної шкоди у розмірі 8 000,00 грн.; 6) понесені витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.; 7) інші понесені ним судові витрати по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що 04.06.2014 р. між ним та приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі Страхова компанія) був укладений Договір страхування № 670590353.14 добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків (далі Договір страхування), відповідно до якого він застрахував свій транспортний засіб - автомобіль «MERCEDES-BENZ CLS 550», 2008 року випуску, реєстраційний номер ВН 7013 ЕС, кузов (шасі) № WDDDJ72Х49А144813.

09.05.2015 р. стався страховий випадок автомобіль було викрадено невстановленою особою. Про викрадення автомобіля він одразу повідомив міліцію. Після допиту в міліції і повернення йому документів на автомобіль він одразу зателефонував до страхової компанії і повідомив про настання страхового випадку. Наступного дня повідомив страхову компанію письмово.

15.10.2015 р. отримав від страхової компанії листа про відмову у виплаті страхового відшкодування. Підставою відмови вказано порушення порядку повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку.

Внаслідок ухилення страховою компанією від сплати страхового відшкодування йому завдана моральна шкода у вигляді: - додаткових витрат часу для збору документів, звернення по юридичну допомогу, відвідування слідчого відділу; - погіршення душевного стану; - погіршення взаємовідносин у родині; - вимушені зміни у житті (багаточасове знаходження у громадському транспорті, зменшення часу проведення родиною спільного відпочинку та домашньої роботи). Враховуючи обставини справи, спосіб та характер нанесеної моральної шкоди, вважає правомірним стягнення зі страхової компанії відшкодування моральної шкоди у сумі 8 000,00 грн..

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 1 155 846,72 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) витрати на правову допомогу в розмірі - 10 000,000 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 6 890,00 грн..

Страхова компанія в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4. Посилається на те, що рішення ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні його представник вважала необхідним скаргу відхилити. Заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на те, що страхова компанія безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування, а тому суд правильно задовольнив позов.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_5 зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам законодавства рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог (Т. 1, а. с. 132 - 1135).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами правовідносин з договору добровільного страхування, необхідність стягнення страхового відшкодування, пені за прострочення сплати страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох процентів річних у звязку з несвоєчасною сплатою страхового відшкодування. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 509, 525, 526, 629, 988, 989, 991 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що 04.06.2014 р. між ОСОБА_4 та приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» був укладений Договір страхування № 670590353.14 добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків (далі Договір страхування), відповідно до якого позивач застрахував свій транспортний засіб - автомобіль «MERCEDES-BENZ CLS 550», 2008 року випуску, реєстраційний номер ВН 7013 ЕС, кузов (шасі) № WDDDJ72Х49А144813 (Т. 1, а. с. 15-20).

ОСОБА_5 Адендуму № 5 до договору страхування дійсна вартість та страхова сума застрахованого транспортного засобу становить - 1 055 000,0 грн. (Т. 1, а. с. 20).

09.05.2015 р. автомобіль «MERCEDES-BENZ CLS 550», 2008 року випуску, реєстраційний номер - ВН 7013 ЕС, був викрадений, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0002164 (Т. 1, а. с. 25). З витягу вбачається, що 09.05.2016 р., в період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., невстановлена особа заволоділа автомобілем, який знаходився на автомобільній стоянці біля торговельно-розважального центру «СІТІ-ЦЕНТР» за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Жукова, буд. 2.

Пунктами 9.2.1, 9.2.2 договору страхування передбачено, що при викрадені ТЗ (Угоні) страхувальник негайно повідомляє про викрадення ТЗ в органи внутрішніх справ і викликає на місце події оперативну групу.

Негайно (протягом години в межах населеного пункту) та не пізніше 6-ти годин за його межами сповіщає в телефонному режимі про це Контакт-центр Страховика.

Позивач виконав вимоги п. 9.2.1 договору страхування та повідомив органи внутрішніх справ про викрадення ТЗ (Т. 1, а. с. 25).

В період з 21 год. 00 хв. по 21 год. 55 хв. 09.05.2015 р. здійснювався допит потерпілого ОСОБА_4, що підтверджується протоколом допиту потерпілого (Т. 1, а. с. 26). Після допиту ОСОБА_4 одразу зателефонував в Контакт-центр Страховика та повідомив про настання страхового випадку.

Пунктом 8.2.13 договору страхування передбачено, що страхувальник повинен письмово оформити заяву про страховий випадок не пізніше 3-х робочих днів з моменту його настання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування.

ОСОБА_5 п. 12.1.4 договору страхування причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, несвоєчасне повідомлення Страхувальником/Водієм Страховика про настання страхового випадку (згідно Розділу 9 Договору) без поважних на це причин або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків та інші випадки, передбачені законом.

Страхова компанія листом від 21.09.2015 р. за вихідним № 150723 повідомила позивача про продовження терміну прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування до 15.10.2015 р. (Т. 1, а. с. 33).

15.10.2015 р. страхова компанія листом за вихідним № 4139 повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Рішення страхової компанії мотивоване тим, що був порушений порядок повідомлення про настання страхового випадку, який передбачений п. 9.2.2 договору страхування. Повідомлення про настання страхового випадку надійшло до Контакт-центру страховика о 22 год. 12 хв. із запізненням на годину. Виїзд аварійного комісара на місце події не відбувався, так як страхувальник телефонував не з місця події (Т. 1, а. с. 39).

Між сторонами виникли правовідносини щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування, відповідальності страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Статтею 979 ЦК України передбачено, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

ОСОБА_5 зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

Відповідно до розяснень, які містяться в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.07.2011 р. у системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 8.5 договору страхування передбачено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочи, але не більше 10% від суми боргу.

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 одразу після встановлення угону його автомобіля повідомив органи міліції, деякий час знаходився в міліції на допиті, після чого одразу зателефонував до страхової компанії, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що страхувальник порушив умови п. 9.2.2 договору страхування щодо негайного (протягом години) сповіщення про незаконне заволодіння ТЗ. Позивач з поважних причин протягом часу після настання страхового випадку не повідомив про це відповідача, так як проводились оперативно-слідчі дії, учасником яких був страхувальник. Вказане порушення не призвело до того, що страхова компанія була позбавлена можливості дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання події (викрадення ТЗ) страховим випадком чи відмову в цьому.

Разом з тим, не можна погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Цих висновків суд першої інстанції дійшов, не врахувавши положення п. 10.2.6 договору страхування про те, що при незаконному заволодінні ТЗ виплата страхового відшкодування здійснюється з урахуванням зносу за період дії договору страхування (згідно розділу 16 Правил).

ОСОБА_5 16 Правил добровільного страхування наземного транспорту (Т. 2, а. с. 203 220) знос легкового транспортного засобу визначається за згодою сторін на перший рік експлуатації ТЗ пропорційно з розрахунку - 20% річних, за другий рік 15%, за кожний наступний рік 10% від страхової суми у разі угону ТЗ за період дії договору.

Таким чином, величина зносу автомобіля «MERCEDES-BENZ CLS 550», 2008 року випуску, реєстраційний номер ВН 7013 ЕС, кузов (шасі) № WDDDJ72Х49А144813 за період дії договору становить 9 827,40 грн. = 1 055 000,00 грн. х 10% : 365 днів х 340 днів.

Сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню зі страхової компанії на користь ОСОБА_4, становить 1 045 172,60 грн. = 1 055 000,00 грн. 9 827,40 грн..

Доводи апелянта про те, що судом безпідставно не враховано амортизаційний знос автомобіля при визначенні суми страхового відшкодування є обґрунтованими.

У звязку із зміною суми страхового відшкодування, зміні підлягають і похідні від неї суми - пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Пеня за прострочення виплати страхового відшкодування становить 86 935,45 грн. = 1 045172,60 грн. х 44% : 365 днів х 69 днів.

Інфляційні втрати становлять 7 044,46 грн. = (1 045 172,60 грн. х 100,674%) 1 045 172,60 грн..

Три проценти річних становлять 5 927,42 грн. = 1 045 172,60 грн. х 3% : 365 днів х 69 днів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами, передбаченими ст. ст. 15, 16, 23 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

По справі встановлено наявність між сторонами договірних правовідносин, які виникли з договору добровільного страхування.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

Відповідальність страховика за невиконання або неналежне виконання умов договору страхування передбачена п. 8.5 цього договору. Відшкодування страховиком моральної шкоди цим пунктом не передбачена.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. У стягненні відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Щодо визначення суми витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню зі страхової компанії колегія суддів зазначає наступне.

Розмір витрат на правову допомогу визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення судом першої інстанції) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація сплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

По справі встановлено, що позивач уклав з адвокатом ОСОБА_6 договір про надання правових послуг адвоката (Т. 1, а. с. 46 - 47). Відповідно до розрахунку адвоката (Т. 1, а. с. 56) кількість годин, витрачених на надання особистих і телефонних консультацій, складання адвокатських запитів, клопотань та скарг, складання позовної заяви становить 23,5 години, вартість послуг становить 10 848,00 грн.. Кількість часу, витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях до ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, становить 10 хвилин. (Т. 1, а. с. 116 117). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 22.10.2015 р. (Т, 1, а. с. 55) позивачем було сплачено адвокату 10 000,00 грн.

Враховуючи вищевказані положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» щодо характеру правової допомоги, яка підлягає оплаті, а саме - у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, колегія суддів частково приймає до уваги розрахунок витрат, та вважає, що оплаті підлягає правова допомога надана, під час надання особистих консультацій з цивільного законодавства (4 години), складенні позову до суду (1 година) та участі в судовому засіданні 10 хвилин. Всього підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2 517,20 грн. = 5 год. 10 хв. х 487,20 грн..

Таким чином, апеляційна скарга страхової компанії є частково обґрунтованою, а тому є треба задовольнити частково.

ОСОБА_5 з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, невірного визначення розміру страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1:

- страхове відшкодування у сумі 1 045 172,60 грн.;

- пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 86 935,45 грн.;

- інфляційні втрати у звязку із несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 7 044,46 грн.;

- три відсотки річних у звязку із несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 5 927,42 грн.;

- витрати на правову допомогу у сумі 2 517,20 грн..

В решті позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у звязку з тим, що ОСОБА_4 під час звернення з позовом не було сплачено судовий збір, відсутністю доказів щодо звільнення останнього від сплати судового збору, необхідно стягнути:

- з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 3 654,00 грн..

- з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, на користь ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» судовий збір пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, тобто у сумі 169,77 грн. = 7 579,00 грн. (Т1, а. с. 233) х 2,24%.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4, 17листопада ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1:

- страхове відшкодування у сумі 1 045 172 (один мільйон сорок пят тисяч сто сімдесят дві) грн. 60 коп.;

- пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 86 935 (вісімдесят шість тисяч девятсот тридцять пят) грн. 45 коп.;

- інфляційні втрати у звязку із несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 7 044 (сім тисяч сорок чотири) грн. 46 коп.;

- три відсотки річних у звязку із несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 5 927 (пят тисяч девятсот двадцять сім) грн. 42 коп.;

- витрати на правову допомогу у сумі 2 517 (дві тисячі пятсот сімнадцять) грн. 20 коп..

В решті позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_4, 17листопада ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» судовий збір у сумі 169 (сто шістдесят девять) грн. 77 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3