Справа № 647/1814/17
№ провадження 2/647/666/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області складі:

головуючого-судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи Веселівська сільська рада Бериславського району Херсонської області, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення без надання іншого житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, суд

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2008 року він є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою крім ОСОБА_5, також зареєстровані його колишня співмешканка ОСОБА_2 зі своїм неповнолітнім сином, який фактично проживає та навчається в с.Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області. Стосунки позивача з ОСОБА_2 припиненні, але остання відмовляється добровільно знятися з реєстрації та продовжує проживати в квартирі ОСОБА_5 ОСОБА_2 та її син не приймають участі в утриманні квартири. Крім того, їхня реєстрація в даній квартирі, перешкоджає ОСОБА_5 в повній мірі розпоряджатися своїм майном. У зв'язку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права власності шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, відповідно до якого у квітні 2006 року ОСОБА_2 познайомилася з ОСОБА_5, а з листопада 2006 року вони почали проживати однією сім'єю у орендованій квартирі АДРЕСА_4 Під час сумісного проживання разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували аліменти на користь дітей відповідача від попередніх шлюбів. Разом з ними проживав син ОСОБА_2 В період 2006-2008 років їм вдалося зібрати кошти для придбання вищевказаної квартири за 800 доларів США. Оформленням договору купівлі-продажу займався ОСОБА_5 У 2017 році стосунки між сторонами були припинені, оскільки відповідач почав зустрічатися з іншою жінкою. В зв'язку з чим, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з листопада 2006 року по квітень 2017 рік, визнати квартиру АДРЕСА_5 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину даної квартири, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 27.09.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 було об'єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_5

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні на задоволенні первісного позову наполягала. Зустрічний позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити за необґрунтованістю. Представник позивача зазначила, що у 2006 році ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі та намагався зберегти сім'ю, проте на початку березня 2007 року цей шлюб було розірвано. 17.06.2008 року ОСОБА_5, не перебуваючи у шлюбі, за власні кошти придбав квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_6. Після цього ОСОБА_5 почав зустрічатися із ОСОБА_2 та для того, щоб вона мала можливість оформити соціальну допомогу на дитину, зареєстрував останню із сином у своїй квартирі. Неповнолітній ОСОБА_6 весь час проживав у батьків відповідача в с.Червоний Маяк. Коли ОСОБА_5 вирішив поїхати на заробітки, то дозволив ОСОБА_2 пожити в його квартирі. На даний час коли ОСОБА_7 приїжджає, то не має можливості проживати у власному житлі, оскільки ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя. Однією сім'єю ОСОБА_5 із ОСОБА_2 не проживали, спільне господарство не вели та не здійснювали сумісних покупок.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. На задоволенні зустрічного позову наполягали.

ОСОБА_2 пояснила, що у 2006 році познайомилася із ОСОБА_5, який приїжджав до с.Червоний Маяк по роботі. У кінці жовтня 2006 року вони із ОСОБА_5 переїхали до с.Веселе, де орендували квартиру по АДРЕСА_7 в якій почали проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Дитина ОСОБА_2 залишилася проживати у її батьків у с.Червоний Маяк, оскільки умови для проживання в орендованій квартирі були погані, необхідно було робити ремонт. У 2006-2007 роках ОСОБА_2 із ОСОБА_5 працювали на полях, потім влаштувалися на фірму з виготовлення тротуарної плитки у м.Н.Каховка, де працювали протягом 2007 року. За цей період вони змогли накопити на придбання квартири, в якій проживали, та зробити в ній ремонт. Заробітна плата ОСОБА_5 та ОСОБА_8 могла складати до 400 грн. на день. Крім того, вони позичили у бригадира 300 доларів США, які згодом віддали. Вони разом робили ремонт у квартирі, допомагали батьки та родичі ОСОБА_9 Крім того, останні допомагали купити меблі та інше. Коли укладався договір купівлі - продажу квартири, ОСОБА_2 була на роботі та не змогла приїхати, тому квартиру оформили на ОСОБА_5 ОСОБА_2 йому довіряла. У 2010 році вона перевезла до с.Веселе свого сина, який пішов у перший клас. Проте після першої чверті другого класу, ОСОБА_2 перевела його до школи у с.Червоний Маяк, оскільки ОСОБА_5 сильно запив, влаштовував вдома сварки. Через якийсь час все прийшло до ладу, ОСОБА_2 знов забрала сина до них, проте потім знов повернула до батьків у с.Червоний Маяк. На даний час син навчається там, однак постійно приїжджає до неї. ОСОБА_5 вважав ОСОБА_6 своїм сином, останній грав із сином ОСОБА_5, який часто знаходився у них вдома. З 2015 року ОСОБА_5 почав виїжджати на заробітки, коли повертався до дому, то сильно та довго пив, у них погіршилися стосунки. Навесні 2017 року у нього з'явилася інша жінка, вони із ОСОБА_2 вирішили розійтися. Спочатку ОСОБА_5 обіцяв віддати їй половину вартості квартири, проте коли її оцінили у 8 000 доларів США, відмовився.

Представник відповідача за первісним позовом зазначив про неможливість одночасного застосування норм ЖК та ЦК, та відповідно вирішувати питання щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, та виселення з цього житла. Оскільки ОСОБА_2 зареєстрована у спірній квартирі, місцем проживання її сина є саме ця адреса. Те, що неповнолітній навчається та перебуває у зв'язку з цим у с.Червоний Маяк, не є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житлом. Крім того, відсутні законні підстави для виселення ОСОБА_2 З листопада 2006 року по квітень 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно працювали та заробляли гроші на квартиру, яка була придбана у 2008 році. Вони сумісними зусиллями зробили ремонт в цій квартирі. У квітні 2017 року стосунки між сторонами погіршилися, у ОСОБА_5 з'явилася інша жінка, у якої він живе, коли приїжджає із заробітків.

Представник служби у справах дітей в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічного позову, первісний позов підтримала, просила його задовольнити, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що неповнолітній тривалий період часу проживає та навчається у с.Червоний Маяк.

Представник Веселівської сільської ради в судове засідання не з'явився, заявою від 04.09.2017 року просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, 21.03.2007 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.73).

ОСОБА_5, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2008 року є власником квартири АДРЕСА_1, вартістю 3500 грн. (а.с.6).

Вартість вказаної квартири, за висновком про вартість майна, здійсненого на замовлення ОСОБА_2, станом на 18.07.2017 року становить 190 000 грн. (а.с.45).

Згідно із довідкою Веселівської сільської ради № 1510 від 08.08.2017 року, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5, його син ОСОБА_11, співмешканка ОСОБА_2 та син співмешканки ОСОБА_6.(а.с.9).

Зазначене також підтверджується копією домової книги по АДРЕСА_8, копією паспорту громадянки України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35-36, 38-42).

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.03.2004 року ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 29.08.2017 року.

З довідок Червономаяцької сільської ради №2781 від 03.08.2017 року та Червономаяцької ЗОШ І-ІІІ ступенів №02-03/237-17 від 07.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою АДРЕСА_9 та навчається в 8 класі на стаціонарній формі навчання (а.с. 10-11).

За довідками Бериславського управління соціального захисту населення від 07.09.2017 року, ОСОБА_2 перебувала на обліку управління та отримувала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.04.2004 року по 27.02.2007 року, а також з 01.03.2004 року по теперішній час отримує допомогу на дитину одиноким матерям (а.с.57-61).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 13.10.2017 року за адресою Херсонська область Бериславський район АДРЕСА_10 комісія провела обстеження за місцем мешкання ОСОБА_6, який проживає разом з бабусею ОСОБА_13 та дідусем ОСОБА_14 Проживають у власному будинку. У ОСОБА_6 є своя власна кімната, в якій є всі необхідні речі для нормального розвитку, речі побуту та одяг в достатній кількості. В будинку прибрано, світло, та присутнє пічне опалення. На час обстеження ОСОБА_6 перебував в школі на заняттях. Зі слів бабусі її онук зареєстрований в АДРЕСА_11, проте фактично проживає з нею з 2012 року (а.с.75).

Відповідно до актів від 30.03.2016 року та 19.12.2016 року, комісія у складі депутата Веселівської сільської ради ОСОБА_15 та сусідів склали акт, що підтверджує що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає з сином ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_6 (а.с.77, 76).

З довідки Веселівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Бериславської районної ради Херсонської області №02-09/295-17 від 18.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчався у Веселівській ЗОШ у 1-Б класі (2010-2011 навчальний рік) та І семестр 2011-2012 навчального року у 2-Б класі. Вибув з 2-Б класу 17.01.2012 року по сімейним обставинам. Прибув у 5 клас (2014-2015 навчальний рік) та був переведений до 6 класу. Вибув зі школи 01.09.2015 року по сімейним обставинам та в 6 класі вже не навчався (а.с.).

Відповідно до акту від 08.11.2017 року, депутат Веселівської сільської ради виборчого округу № 14 по АДРЕСА_15 ОСОБА_15 та 15 сусідів засвідчили факт спільного проживання сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з листопада 2006 року по теперішній час в квартирі за адресою АДРЕСА_6 (а.с.139).

З витягу з історії хвороби вбачається, що ОСОБА_2 з 09.01.2014 року по 13.01.2014 року проходила лікування із діагнозом: вагітність 9-10 тижнів, мимовільний викидень, гіпертонія вагітних (а.с.140).

Судом також досліджені фотокартки, на яких зафіксовані ОСОБА_2 із сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.78,)

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що з 1977 року проживає в АДРЕСА_12, в будинку на трьох господарів. ОСОБА_5 знає з дитинства, як односельця. Із ОСОБА_2 познайомилася восени 2006 року, коли вони із ОСОБА_5 почали проживати в сусідній квартирі. Запам'ятала час, оскільки це було її перше скликання в якості депутата. ОСОБА_16 здала ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свою квартиру, в якій останні разом проживали як одна сім'я. ОСОБА_2 досі живе за даною адресою. ОСОБА_15 бачила у них двох дітей, яз якими ОСОБА_5 поводився як батько. На той час ОСОБА_5 та ОСОБА_2 працювали на полях, потім ОСОБА_5 влаштувався на фірму по виготовленню плитки у м.Н.Каховка та влаштував туди ж ОСОБА_2 Вони багато працювали та згодом за ці кошти придбали раніше орендовану ними квартиру. У 2015 році ОСОБА_15, як депутат сільської ради, почала розносити повістки на призов, у зв'язку з чим ОСОБА_5 почав їздити до Росії на заробітки. Вона не могла вручити йому повістку. Коли померла мати, ОСОБА_5 повернувся та почав сильно пити, ОСОБА_2 піклувалася про нього, виводила із запою. Восени 2016 року ОСОБА_15 була у себе на городі та чула розмову ОСОБА_5 із ОСОБА_2 щодо компенсації за квартиру, зрозуміла, що вони розлучаються. ОСОБА_15 складала акти про те, що дитина проживає із ОСОБА_9, коли дитина була у с.Веселому.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що є тіткою ОСОБА_2, яка у 2006 році познайомилася із ОСОБА_5, котрий в той час працював у с.Червоний Маяк. У жовтні 2006 року ОСОБА_5 орендував квартиру у с.Веселому та забрав до себе ОСОБА_2 Вони почали проживати однією сім'єю. ОСОБА_5 пішов працювати із тротуарною плиткою та влаштував туди ОСОБА_2 Вони назбирали грошей та придбали квартиру, в якій проживали. Вони за спільні кошти зробили там ремонт, при якому допомагали усі родичі ОСОБА_2 ОСОБА_17 приходила до них по чотири рази на тиждень, іноді ночувала та бачила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 добрі стосунки, вони одна сім'я. У 2010 році ОСОБА_2 забрала до себе сина, який проживав у її батьків, поки не закінчився ремонт. ОСОБА_6 півтора роки проходив у школу в с.Веселому, потім ОСОБА_5 запив, у зв'язку з чим ОСОБА_2 перевели сина до школи у с.Червоний Маяк. Через деякий час вона знов забрала його до себе, але коли ОСОБА_5 знов запив, перевезла до батьків, які в подальшому наполягли, щоб дитина була у них. Їхня сім'я розпалася після смерті матері ОСОБА_5, коли він знов пішов у запій. Спочатку він обіцяв віддати гроші за половину квартири, потім відмовився.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що знайома із ОСОБА_5 з дитинства, як із односельцем. Восени 2006 року він із ОСОБА_2 домовлятися за оренду квартири по АДРЕСА_13 та вселилися туди. У 2005 році ОСОБА_16 переїхала до іншого помешкання, а цю квартиру здавала в оренду. Через деякий час вони домовилися про те, що викуплять цю квартиру. Зі слів ОСОБА_2 ОСОБА_16 відомо, що вони працювали на тротуарній плитці та накопичували грошові кошти на квартиру. Спочатку віддали їй 200 доларів США та вже за декілька місяців віддали ще 500 доларів США. Договір купівлі-продажу не могли відразу оформити, оскільки донька ОСОБА_16 знаходилася поза межами України та не могла приїхати. Коли вона приїхала, було оформлено угоду. Квартира була в занедбаному стані, ОСОБА_5 із ОСОБА_2 зробили там капітальний ремонт. Між ними та сусідкою Хрустальовою був конфлікт з приводу земельної ділянки. ОСОБА_16 часто бачила ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вдвох по селу, вони були однією сім'єю. Останні роки вона перестала їх бачити разом.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є матір'ю ОСОБА_2, яка у 2006 році познайомилася із ОСОБА_5 Останній приїжджав у с.Червоний Маяк по роботі. Восени 2006 року вони почали жити однією сім'єю у с.Веселому, де орендували квартиру. ОСОБА_2 не забрала відразу сина, оскільки в квартирі було холодно, необхідно було її обжити, умов для проживання дитини там не було. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 майже кожні вихідні приїжджали до с.Червоний Маяк. ОСОБА_13 із чоловіком приїжджали до них. Згодом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішили викупити цю квартиру, зробити ремонт. Вони удвох працювали на тротуарній плитці, заробили грошей та у 2007 році віддали їх за квартиру. У 2008 році приїхала донька орендодавця, та було оформлено договір купівлі - продажу квартири. Вони із чоловіком допомагали робити ремонт. У 2010 році ОСОБА_5 та ОСОБА_2 забрали до себе сина останньої, який пішов у перший клас, проте після другої чверті другого класу ОСОБА_5 сильно запив, тому ОСОБА_2 перевела сина до школи у с.Червоний Маяк. У школі був інцидент з приводу того, що дитині сказали, що ОСОБА_5 йому не рідний батько, останній ходив розбиратися. Потім донька знов забрала ОСОБА_6, але через декілька місяців з тих же причин повернула до с.Червоний Маяк. Близько трьох років дитина знаходиться у ОСОБА_13, проте кожні вихідні та канікули їздить до батьків. З 2015 року ОСОБА_5 почав їздити на заробітки. Коли приїжджав, то сильно пив, тому їх стосунки погіршилися. Коли комісія досліджувала умови проживання ОСОБА_6, ОСОБА_13 не казала про те, що квартиру в с.Веселому було придбано за гроші ОСОБА_5 Також вона не казала, що саме з 2012 року дитина проживає із ними.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що працює у службі по справах дітей та здійснював обстеження умов проживання ОСОБА_6 у с.Червоний Маяк. Він склав акт обстеження та розмовляв із ОСОБА_13, яка між іншим, повідомила, що спір виник через квартиру, яку придбав співмешканець її доньки ОСОБА_5 Вартість ремонту квартири була вища, ніж вартість самої квартири. Про те, що дитина з 2012 року проживає у бабусі, ОСОБА_18 зазначив зі слів останньої (приблизно). За чиї кошти було придбано квартиру, з приводу якої виник спір, ОСОБА_18 не питав.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 є його племінником. Останній позичив у ОСОБА_19 200 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_14. До цього він проживав із першої дружиною, від якої має дитину, на квартирі по вул.Ворошилова, після чого проживав із матір'ю та другою дружиною, від якої також має дитину. На момент позички грошей ОСОБА_2 вже знаходилася в квартирі по АДРЕСА_15, коли туди приходив ОСОБА_19 Він не перевіряв, чи проживає вона там, чи є там її речі. ОСОБА_5 із ОСОБА_2 приходили у гості до ОСОБА_19 Останній відвідував їх приблизно раз на два тижні, їздив із ними до батьків ОСОБА_2 до с.Червоний Маяк, декілька разів ходив на рибалку із батьком ОСОБА_2 Оскільки квартира була у поганому стані, ОСОБА_19 допомагав робити там ремонт. Батьки ОСОБА_2 також допомагали із ремонтом, установлювали опалення, для чого привезли котел та труби. На ремонт було витрачено багато грошей. Деякий час син ОСОБА_2 проживав із нею та ОСОБА_5, ходив до Веселівської школи. Він називав ОСОБА_5 батьком або по імені. Останні 2-3 роки ОСОБА_5 їздить на заробітки за межі України. До цього, він робив на полях, допомагав по селу, працював на виготовленні плитки.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що є односельцем ОСОБА_2, яка навчалася у школі із його середньою донькою. У липні 2007 року він звільнився з Електромашзаводу та влаштувався на роботу на підприємство у м.Н.Каховка, де зустрів ОСОБА_2 Фірма, на якій вона працювала, знаходилося на одній території із підприємством, на якому став працювати ОСОБА_20 ОСОБА_2 мила форми, у які заливали тротуарну плітку. Її чоловік ОСОБА_5 заливав ці форми. Чи були вони працевлаштовані офіційно, ОСОБА_20 не відомо. Вони працювали разом, приходили на роботу та уходили, обідали разом, поводили себе як родина. Зі слів як ОСОБА_2, так і ОСОБА_5, ОСОБА_20 відомо, що вони збирали гроші на придбання квартири. Також, ОСОБА_5 розповідав, що вони бувають у батьків ОСОБА_2 у с.Червоний Маяк, ходять на рибалку. На той час вони мали хороший заробіток, близько 200-250 грн. на день. ОСОБА_21 із ОСОБА_5 працювали на фірмі із виготовлення плітки до пізньої осені 2007 року. Вдома у них ОСОБА_20 не був.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що знайома із ОСОБА_5 з дитинства, крім того її чоловік товаришує із останнім. У 2006 році вона познайомилася із ОСОБА_2, із якою став проживати ОСОБА_5 Вони орендували квартиру у ОСОБА_16, яку згодом викупили. У 2006 році ОСОБА_22 народила дитину, часто ходила до своєї матері, яка живе неподалік, та бачила ОСОБА_5 разом із ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6. До цього вона часту бувала у даній квартирі, оскільки товаришувала із ОСОБА_23. ОСОБА_2 із ОСОБА_5 працювали на виготовленні тротуарної плітки, на зароблені гроші купили квартиру та зробили в ній ремонт: замінили підлогу, вікна, провели опалення. До цього, та у 2008 році вони працювали на полі. Мати ОСОБА_22 була у них бригадиром. У 2010 році син ОСОБА_2 переїхав до них та пішов у перший клас Веселівської школи. Вони дружили родинами, разом зустрічали свята, в останнє - Новий 2017 рік. Усі ці роки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були родиною, син останньої називав ОСОБА_5 батьком. У 2013 році ОСОБА_2 була вагітна, проте стався викидень, вона лікувалася. ОСОБА_5 сильно пив, міг декілька місяців не вживати алкоголь, а потім місяць пиячити. Через це син ОСОБА_2 став проживати у її батьків, проте на канікулах він завжди був у них. У 2015 році брат ОСОБА_22 та ОСОБА_2 спілкувалися, ходили у кіно. ОСОБА_5 почав їздити на заробітки, висилав ОСОБА_2 гроші, а остання повертала його борги.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З наведеної норми права вбачається, що предмет судового розгляду формулюється в позовній заяві, в якій позивач зазначає свої вимоги. Посилання позивача на певну правову норму не звільняє суд від обов'язку, передбаченого ст. 214 ЦПК України, визначити характер спірних правовідносин і правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Звертаючись до суду із первісним позовом ОСОБА_5, як на підставу своїх вимог, посилається на ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 150 ЖК України та на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 316, 319, 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

За нормами ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового Кодексу, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.

Частинами ч.1, 4 ст.156 Житлового Кодексу визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. ст. 9, 156, 157 Житлового Кодексу, сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За нормою ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, позивачем поставлено питання про усунення перешкод у здійсненні ним права власності квартирою шляхом: 1) визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням; 2) виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Разом із тим, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6 вселилися та були зареєстровані в АДРЕСА_16, як члени сім'ї власника житла (співмешканка та її син), враховуючи, що ОСОБА_2 до теперішнього часу проживає за вказаною адресою, а неповнолітній ОСОБА_6 з вересня 2015 року відсутній за місцем реєстрації через навчання у Червономаяцькій загальноосвітній школі, що є поважною причиною його відсутності, при цьому в порядку ч.3 ст.29 ЦК України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 є місцем проживання її неповнолітнього сина, за положеннями діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відсутні.

Також, враховуючи, що за положеннями чинного житлового законодавства, факт припинення сімейних відносин із власником квартири не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення, при цьому ОСОБА_5 не ставиться питання про виселення колишньої співмешканки та її сина відповідно до ст. 157 ЖК України, зважаючи на те, що такої підстави для виселення позивачем не зазначено та не підтверджено належним чином наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК Кодексу, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, оцінюючи надану у справі докази в їх сукупності, аналізуючи покази свідків та спів ставляючи їх із письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що зустрічний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

За положеннями ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або іншим договором.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з листопада 2006 року проживали разом за адресою АДРЕСА_2, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільною працею заробляли гроші на придбання житла для своєї сім'ї та здійснення там відповідних умов для проживання (ремонту), після чого забрали сина ОСОБА_2, який називав та називає ОСОБА_5 своїм батьком, певні періоди проживав із сторонами по справі та навчався у Веселівській загальноосвітній школі. Навіть після того, як ОСОБА_5 став виїжджати за межі України, він надсилав гроші ОСОБА_2, що свідчить про продовження існування їх сім'ї. Крім того, Новий 2017 рік сторони по справі також зустрічали разом. Стосунки між ними припинилися лише у квітні 2017 року, що відповідає періодам перебування ОСОБА_5 на території України, про які зазначалося його представником в ході судового розгляду.

Зазначене підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_22, ОСОБА_20 Дані свідчення є логічними, змістовними, послідовними, повністю узгоджуються між собою, а також із письмовими доказами дослідженими судом, зокрема відомостями з будинкової книги, паспорту ОСОБА_2 та свідоцтва про народження ОСОБА_6 щодо реєстрації ОСОБА_5, ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_6 за вищезазначеною адресою в один день - 21.11.2008 року, довідкою Веселівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Бериславської районної ради Херсонської області №02-09/295-17 від 18.10.2017 року щодо періодів навчання ОСОБА_6 у Веселівській загальноосвітній школі, актами про проживання та наданими фотокартками. За таких обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу у період з листопада 2006 року по квітень 2017 року знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Покази свідка ОСОБА_19 щодо того, що він позичив ОСОБА_5 гроші в сумі 200 доларів на придбання житла, не є належним та допустимим доказом набуття грошових коштів, оскільки в порядку п.3 ч.1 ст.208, ч.1 ст.218 ЦК України, набуття грошових коштів у вказаній сумі не може бути підтверджено поясненнями свідків, враховуючи заперечення ОСОБА_2 цього факту. Крім того, з пояснень ОСОБА_19 вбачається, що на той час він вже бачив ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 за власні кошти. Представником ОСОБА_5 не доведено даний факт в ході судового розгляду.

Покази свідка ОСОБА_18 щодо повідомлення йому ОСОБА_13 при обстеженні умов проживання малолітнього ОСОБА_6 про придбання спірної квартири ОСОБА_5 спростовуються показами самої ОСОБА_13, допитаної в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_3 була придбана 17.06.2008 року, тобто в період спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на грошові кошти, зароблені сумісною працею сторін по справі та в інтересах їх сім'ї, при цьому на час придбання квартири сторони у справі не перебували у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, враховуючи відсутність письмового договору між ними, в порядку ст.74 СК України, вищезазначена квартира є їх спільною сумісною власністю.

Судом також враховується,що вартість спірної квартири з моменту її придбання по теперішній час значно збільшилася за рахунок спільних зусиль та сумісно зароблених коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_2, за допомогою родичів з обох сторін, які приймали посильну участь у здійсненні ремонтних робіт.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_2, у тому числі щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, обґрунтовані та підлягають задоволенню, що відповідає положенням ст.ст.69, 70 СК України.

В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені ОСОБА_2 підлягають стягненню із ОСОБА_5

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_5, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_1, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з листопада 2006 року по квітень 2017 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова