ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5366/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря Гаврилюк О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначила, що 01.01.2016 за договором позики, відповідачем отримано грошові кошти в розмірі 21400 доларів США на умовах повернення в термін до 15.02.2017. В тому числі, відповідач зобов`язався сплачувати відсотки в розмірі 642 долари США не пізніше 15 числа кожного місяця.

Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, грошові кошти не повертає, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача розмір позики 21400 доларів США, відсотки за договором позики за період з січня 2016 по червнь 2017 в розмірі 11556 дол. США (642 дол. США*18 місяців), всього 32956 дол. США, що станом на 13.06.2017 становить 855867.32 грн.

В тому числі, враховуючи ті обставини, що реально позику було взято відповідачем 15.05.2015, а фактично оформлено розпискою 01.01.2016, як гарантія виконання зобов'язання позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 855867.32 посилаючись на наступне. 15.05.2015 позивач та ОСОБА_5 укладають договір позики, за умовами якого позивач під заставу свого єдиного житла, квартири АДРЕСА_1 отримує в борг грошові кошти, які в подальшому передані відповідачу, в розмірі 580796.00 грн., що еквівалентно 25 252 дол. США, на наступних умовах. Повернення позиченої суми грошей повинне проходити в готівковій формі, зокрема сплаті до 15 числа грошової суми 642 дол. США. Відповідач приблизно рік, з 2015 року сплачував щомісячно 642 дол. США. на виконання умов договору позики від 15.05.2015, який укладено між позивачем та ОСОБА_5 Втім, з невідомих позивачу причин, відповідач перестав сплачувати визначені договором відсотки, в зв'язку з чим квартира позивача була продана. Остання з двома дітьми залишилась без грошей і житла, вимушена орендувати квартиру.

Приймаючи до уваги обставини, викладені в заявленому позові та поясненнях наданих в судовому засіданні позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив наступне. Дійсно, 15.05.2015 він у чоловіка позивача отримав грошові кошти в сумі 18000 дол. США. Йому відомо, що джерелом походження цих коштів був укладений 15.05.2015 між позивачем та ОСОБА_5 договір позики, за умовами якого позивач під заставу свого єдиного житла, квартири АДРЕСА_1 отримує в борг грошові кошти, які в подальшому передані відповідачу. Щомісячно, 2015 рік відповідач сплачував 642 дол. США. На виконання договору позики між позивачем та ОСОБА_5 від 15.05.2015. На вимогу чоловіка позивача 01.01.2016 надав письмову розписку про отримання коштів, оскільки дійсно брав 18000 дол. США. Втім, враховуючи приязні стосунки з чоловіком позивача, спільну фінансову діяльність та безпосередньо отриманням коштів від нього, вважав борг частково погашеним.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 01.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики (а.с. 6), згідно із яким відповідачем отримано грошові кошти в сумі 21400 доларів США, на умовах щомісячної сплати до 15 числа, відсотків в розмірі 642 долари США, з кінцевим терміном повернення боргу до 15.02.2017

Як пояснила позивач, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, грошові кошти відповідачем було отримано 15.05.2015, а договір позики укладено пізніше, як гарантію виконання зобов'язання, 01.01.2016.

Як пояснив відповідач йому відомо, що джерелом походження цих коштів був укладений 15.05.2015 між позивачем та ОСОБА_5 договір позики, за умовами якого позивач під заставу свого єдиного житла, квартири АДРЕСА_1 отримує в борг грошові кошти, які в подальшому передані відповідачу. Щомісячно, 2015 рік відповідач сплачував 642 дол. США.

Оскільки Відповідач зобов'язання не виконав і гроші не повернув, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі заборгованість за договором позики, зокрема розмір позики 21400 доларів США, відсотки за договором позики за період з січня 2016 по червнь 2017 в розмірі 11556 дол. США (642 дол. США*18 місяців), всього 32956 дол. США, що станом на 13.06.2017 становить 855867.32 грн., моральну шкоду в сумі 855867.32 грн., судові витрати.

Згідно ст. 11 ЦК України зазначено, що права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та/або багатосторонніми.

Згідно вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Розписка на яку позивач посилається, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником, відповідачем, що відповідає вимогам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.ст. 1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Грошові кошти у розмірі 21400 дол. США. були передані відповідачу. Разом з тим, пояснення відповідача в судовому засіданні про те, що грошові кошти він отримав в розмірі 18000 доларів США спростовуються розпискою про отримання відповідачем коштів від 01.01.2016. Крім того, обставини, викладені в розписці не заперечуються відповідачем в судовому засіданні.

Статтею 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме те, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення позики у розписці визначений до 15 лютого 2017р.

Станом на день повернення боргу сума позики в розмірі 21400 доларів США позивачу відповідачем не повернута.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Суд вважає важливими обставини, на які посилається відповідач, зокрема факт отримання коштів від чоловіка позивачки в сумі 18000 доларів США, а не 21400 долари США, часткове погашення боргу, втім не може їх врахувати з наступних підстав. Умови договору позики від 01.01.2016 (а.с. 6) визнані відповідачем в судовому засіданні, факт отримання коштів ним не заперечується. Таким чином посилання відповідача на невідповідність суми, обумовленої договором позики, не може бути належними доказами в силу вимог ст. 58 ЦПК України. В тому числі відповідачем не оспорювався даний правочин в судовому порядку, а відтак зазначений договір позики породжує юридичні наслідки його невиконання.

Оскільки Відповідач зобов'язання не виконав і гроші не повернув, підлягає стягненню з відповідача розмірі заборгованість за договором позики, зокрема розмір позики 21400 доларів США, відсотки за договором позики за період з січня 2016 по червнь 2017 в розмірі 11556 дол. США (642 дол. США*18 місяців), всього 32956 дол. США, що станом на 13.06.2017 становить 855867.32 грн.

Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що 15.05.2015 позивач та ОСОБА_5 укладають договір позики, за умовами якого позивач під заставу свого єдиного житла, квартири АДРЕСА_1 отримує в борг грошові кошти, які в подальшому передані відповідачу, в розмірі 580796.00 грн., що еквівалентно 25 252 дол. США, на наступних умовах. Повернення позиченої суми грошей повинне проходити в готівковій формі, зокрема сплаті до 15 числа грошової суми 642 дол. США. Відповідач приблизно рік, з 2015 року сплачував щомісячно 642 дол. США. на виконання умов договору позики від 15.05.2015, який укладено між позивачем та ОСОБА_5 Втім, з невідомих позивачу причин, відповідач припинив сплачувати визначені договором відсотки, в зв'язку з чим квартира позивача була продана. Остання з двома дітьми залишилась без грошей і житла, вимушена орендувати квартиру.

Як пояснив відповідач в судовому засіданні йому було відомо джерело отриманих ним коштів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в розмірі 5000 грн. що відповідатиме принципу розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що відповідач не повернув позивачу отримані кошти. В тому числі будучи обізнаним про джерело походження коштів, відповідач уникав виконання грошових зобов'язань та сплати відсотків, що в подальшому стало однією з підстав втрати нерухомого майна позивачем.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,88,209,212,213,214, 215, 218,223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики від 01.01.2016 в розмірі 21400 дол. США та відсотки за договором позики за період з січня 2016 по червнь 2017 в розмірі 11556 дол. США, всього 32956 дол. США, що станом на 13.06.2017 становить 855867.32 грн. (вісімсот п`ятдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 32 копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 (пять тисяч 00 гривень) та судові витрати в розмірі 8000 (вісім тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.