АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Мараєвої Н.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк» ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», через уповноваженого представника, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2017 року вищезазначену позовну заяву повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначив, що позов було подано представником позивача, повноваження якого підтверджувались довіреністю, а підстава, з якої виходив суд при винесенні ухвали про повернення позовної заяви, не міститься в переліку ст. 248 ЦК України.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.121 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли заяву від імені заявника подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, передбачено, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач через представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача ОСОБА_9 не має повноважень представляти інтереси юридичної особи - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в місцевому загальному суді, в тому числі з правом подавати та підписувати позовні заяви, оскільки на дату звернення з цією позовної заявою до суду змінився керівний склад юридичної особи - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником юридичної особи є ОСОБА_6, підписант - ОСОБА_7, в той же час до позову не долучено докази, які мали підтвердити наявність у посадової особи, яка видала довіреність - голови правління банку ОСОБА_8, повноважень діяти від імені юридичної особи, в тому числі видавати довіреності на представництво інтересів даної юридичної особи іншим особам, серед іншого, здійснювати представництво інтересів юридичної особи у загальних судах всіх інстанцій.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та порушив процесуальні норми.

Згідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Матеріали справи свідчать про те, що, подаючи позовну заяву, представник позивача надав копію довіреності, якою позивач, як юридична особа, уповноважив заступника керівника напрямку - директора департаменту з супроводу судового та виконавчого провадження Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» ОСОБА_9 представляти його інтереси та вести від його імені справи, зокрема в місцевих загальних судах.

Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно зі ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно зі ст. 247 ЦК України, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Відповідно до ст. ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Згідно зі ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позовну заяву до суду, представником позивача надано копію довіреності, яка є чинною до 31.12.2019 року.

Станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні докази того, що довіреність скасовано або було припинено юридичну особу, яка видала довіреність.

Тобто, представником позивача при поданні позовної заяви до суду першої інстанції були надані копії документів, які дають йому право подавати позовну заяву від імені позивача.

На думку колегії суду, зміна керівника юридичної особи відповідно до норм ЦК України не дає підстав вважати, що довіреність на представництво юридичної особи виданої попереднім керівником є скасованою чи припинила свою дію (без подання відповідних документів), оскільки на час видачі довіреності у попереднього керівника були всі повноваження на видачу такої довіреності.

Доказів того, що довіреність скасована, під час апеляційного розгляду справи також не надано.

Таким чином, висновок суду про не надання документів, які підтверджували б повноваження представника на подання позовної заяви, спростовуються вищенаведеними нормами та матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, колегія встановила, що судом першої інстанції був порушений порядок вирішення питання щодо відкриття провадження.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Разом з тим, колегія суддів не може задовольнити прохання в апеляційній скарзі про передачу справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрито, а така процесуальна дія належить виключно суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312 , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року скасувати, а питання щодо відкриття провадження у даній справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: