Справа №464/3689/17
пр.№ 4-с/464/172/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо ненаправлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року; визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року; зобов'язати державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу №464/4700/13-ц.

Покликається на те, що 01 жовтня 2013 року постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/4700/13-ц. Постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише з відповіді на відповідний запит, яку отримано 18 травня 2017 року. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у виконавчому документі відсутній ІПН боржника, що не ґрунтується на вимогах закону. На підставі наведеного просить скаргу задоволити.

Представник ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не з'явився, просить розглядати скаргу за його відсутності.

Представник Сихівського ВДВС м.Львів в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове заперечення згідно якого, зазначив, що 07.10.2013 державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на той час. Вважає, що подання скарги спрямовано на поновлення пропущеного стягувачем терміну повторного предявлення виконавчого документу (1 рік станом на момент повернення виконавчого провадження), оскільки у звязку зі прийняттям Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 збільшено строк предявлення до трьох років. Згідно з актом вилучення виконавчих матеріалів для знищення від 24.02.2017, матеріали виконавчого провадження знищено у звязку з закінченням трирічного строку зберігання. Просить в задоволенні скарги відмовити, а розгляд справи проводити у відсутності представника установи.

Боржник ОСОБА_1, будучи повідомленою про розгляд скарги, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги та судового наказу №464/4700/13-ц, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

За умовами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України).

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ від 01 жовтня 2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження ВП № 40016785 з примусового виконання виконавчого документа судового наказу №464/4700/13-ц, виданого 23 травня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 360,62 грн. боргу за спожитий природний газ та 114,70 грн. судового збору. Згадана постанова винесена на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». У матеріалах справи відсутні та Сихівським ВДВС м.Львів не надано доказів направлення стягувачу ПАТ «Львівгаз» згаданої постанови не пізніше наступного дня, як це передбачено ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій); список рекомендованих листів від 16 травня 2014 року із зазначення тільки одержувача «Львівгаз» таким доказом не є.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 цього Закону. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій) у виконавчому документі серед іншого має бути зазначений індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника.

Правова позиція щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, викладена у постанові Верховного Суду України №6-62цс14 від 25 червня 2014 року, відповідно до якої відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд України звернув увагу на те, п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій) надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Вказана правова позиція у силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Тобто у разі незазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду чи судовому наказі, державний виконавець (у відповідності до вище згаданих положень Закону України «Про виконавче провадження») може самостійно звернутися до відповідного органу фіскальної служби із запитом про витребування інформації щодо індивідуального ідентифікаційного номеру (реєстраційного номеру облікової картки платника податків).

Надане Сихівським ВДВС м.Львів письмове заперечення на скаргу висновки суду не спростовує, доводи державного виконавця про вжиття всіх можливих заходів для з'ясування інформації щодо індивідуального ідентифікаційного номеру (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) є непереконливі.

Наведене в сукупності свідчить, що висновок державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження є передчасним, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що скарга ПАТ "Львівгаз" в цій частині є обгрунтованою, дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є неправомірними, тому оскаржувану постанову слід скасувати як винесену передчасно, з порушенням прав заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів. Також є неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо ненаправлення стягувачу постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Щодо вимог скарги про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, то суд враховує вимоги ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання. Аналогічне положення було передбачено ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України у постанові Пленуму №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження не ґрунтується на вимогах закону та є передчасною, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права, а тому задоволенню не підлягає.

Строк для звернення із даною скаргою до суду, передбачений ст.385 ЦПК України, не є пропущеним.

Керуючись ст.ст.208-210, 383, 386, 387 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року ВП № 40016785 - неправомірними.

Постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року ВП № 40016785 скасувати.

Визнати бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо ненаправлення публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 жовтня 2013 року ВП № 40016785 неправомірною.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Горбань