Справа № 639/2522/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з квітня 2007 року проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дитини зареєстрований, на підставі його власної заяви, відповідач. Ще до народження сина відповідач став прибічником кришнаїзму. Він змінив своє життя, став більш замкнутим, змінив зовнішність під прибічників кришнаїзму. Відповідач постійно відвідував релігійні збори, проповідував властиві цій релігії цінності та звичаї, які нав'язував і позивачу. Після народження дитини, різниця їх поглядів на побут та на догляд за дитиною посилювалась і відповідач не керувався ані інтересами дитини, ані сім'ї. Так, в шестимісячному віці їх син через випадкове падіння отримав травму голови, після чого відповідач забороняв їй звертатися до лікаря, оскільки це суперечило його релігійним поглядам. Він дозволив це зробити тільки після тривалих умовлянь педіатра. Також після початку введення дитині прикорму, відповідач забороняв вводити дитині в харчування продукти тваринницького походження, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки. Після тривалих сварок з цього приводу відповідач погодився з нею, а потім під тиском своїх проповідників відмовився від своїх слів, пояснивши це словами його наставники, що це була «брехня на добро». Цей випадок показав їй, що відповідач керується в своїх діях думкою своїх релігійних керівників і може обманути, це дуже її стривожило. Відповідач не залишав їй права вибору, нав'язуючи дивні обряди і звичаї. Зокрема, він наполегливо вимагав, щоб вона відмовилась від запропонованої в гуртожитку кімнати, звичайне приймання їжі мало вигляд тривалого ритуалу, коли їй було дозволено їсти лише через 20 хвилин після приймання їжі богом, якому вона мала готувати їсти. Коли сину виповнився один рік, позивач поїхали з ним до своїх батьків в Кіровоградську область погостювати. Там вона прийняла рішення більше не повертатися до відповідача, оскільки розуміла, що при виборі способу життя останній не залишить вибору не тільки їй, але і сину. Коли вона повідомила про своє рішення відповідачу, головне, про що він просив, це не мати до нього ніяких фінансових претензій з приводу утримання сина. Позивач зазначила, що вона з сином проживала у своїх батьків декілька років. За цей час відповідач не бажав бачитися з сином, не приїздив, не цікавився його життям, він часто подорожував з піснеспівами. Коли вона у зв'язку з скрутним фінансовим становищем звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, він також знаходився в чергових релігійних піснеспівчих подорожах. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до повноліття сина. Однак відповідач нерегулярно сплачує аліменти та станом на день подачі зазначеного позову до суду має заборгованість у розмірі 10 215,96 грн. Участі у додаткових витратах на одяг, дозвілля, лікування сина, відповідач ніколи не приймав. Після того, як вона з сином, коли йому було три роки, повернулась до м. Харкова, відповідач тричі приходив до сина з іграшками, а потім перестав відвідувати сина через те, що вона вже проживала зі своїм нинішнім чоловіком - ОСОБА_4, з яким вона уклала шлюб 19.12.2015 року. На теперішній час, вже близько трьох років, відповідач не навідує сина, не цікавиться його долею, не ходить в дитячий садок, до лікаря, не вітає дитину з днем народження. Останній проживає десь в селі за невідомою їй адресою і веде, на її погляд, відлюдькуватий спосіб життя. Своїм єдиним батьком її син вважає нинішнього чоловіка, який утримує її з сином і турбується про них. Позивач зазначила, що мати її чоловіка, ОСОБА_4, проживає в Польщі, куди і вона з чоловіком має намір виїжджати разом з дитиною. Для цього вона звернулась до відповідача для врегулювання питань про вирішення майбутньої долі їх сумісної дитини. Відповідач погодився, що позбавлення його батьківських прав буде кращим способом вирішення питання, що фактично функції батька дитини виконує не він, а її нинішній чоловік, який має намір усиновити дитину. Після чергових порад невідомих позивачу людей, відповідач почав вимагати її прибути до нотаріуса, оформити за власний рахунок якісь документи про відмову від аліментів і ще ряд якісь гарантій, про які підготують документи його так звані юристи. Позивач пояснила нотаріусу, що претензій до відповідача не матиме, але нотаріус відмовляється завірити такі документи, як просить відповідач. Позивач просила відповідача, щоб його юристи передзвонили її адвокату і погодили, що він від неї вимагає. Але юристи відповідача відмовились від спілкування, що також дозволяє сумніватися у намірах тих людей, порадами яких повністю керується відповідач. Також розрив юридичного зв'язку між сином та біологічним батьком її дитини дасть можливість виїзду дитини за кордон, відвідувати країни Європи, чим отримувати більше можливостей і розвитку. В інакшому випадку вона вимушена витрачати час та кошти не на дитину, а на оформлення судових дозволів на виїзд дитини за кордон. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.07.2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічне вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у зворотному поштовому повідомленні, причина неявки суду невідома. Матеріали справи містять заяву відповідача, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменною О.І., з проханням розглядати справи за його відсутністю, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує.

Представник третьої особи управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надали до суду заяву, згідно якої просили розглядати справу буз участі їх представника та при ухваленні рішення просили врахувати інтереси малолітньої дитини. Також додали до своєї заяви висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно з вимогами ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією сім'єю з квітня 2007 року.

17 травня 2010 року у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 2551 від 8 червня 2010 року. Згідно копії свідоцтва про народження батьком дитини є ОСОБА_2 (а.с.13)

Дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2013 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с. 17-20).

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Лаптікова Д.В. від 11 квітня 2017 року, станом на 01.04.2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 10 215,96 грн. (а.с.21-22).

Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під наглядом фахівців закладу з 2014 року. За вказаний час супроводжувала дитину в поліклініку під час проведення медичних оглядів та знаходилась з сином вдома під час хвороби мати, ОСОБА_1 Про батька дитини інформації заклад не має (а.с.50).

Згідно з інформацією адміністрації Дошкільного навчального закладу № 28, де виховується ОСОБА_3 з 01.09.2013 року по теперішній час, мати, ОСОБА_1, приводить та забирає сина з дитсадка, проявляє зацікавленість його поведінкою, досягненнями, відвідує батьківські збори, святкові ранки, своєчасно оплачує харчування сина в дитсадку. Батько дитини жодного разу не відвідував заклад, не цікавився успіхами дитини, не відвідував батьківські збори (а.с.23).

Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Із наявних у справі документів встановлено, що мати дитини - ОСОБА_1, батько дитини - ОСОБА_2. У зареєстрованому шлюбі батьки не перебували. Батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2007 року по 2011 рік. Батьківство ОСОБА_2 щодо малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було встановлено відповідно до ст. 126 СК України. Після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками малолітній залишився проживати разом з матір'ю, ОСОБА_1. На сьогодні мати з сином мешкають за адресою: АДРЕСА_2, де створено для дитини належні умови для проживання. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Останній запрошувався до Управління служб на співбесіду, однак жодного разу не з'явився, надав письмову заяву від 19.07.2017 року, в якій зазначає, що мати батьківські права стосовно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не бажає, з позовом про позбавлення батьківських прав згоден, просить вирішувати питання без його участі, що підтверджує його байдуже ставлення до дитини. Також надав копію нотаріально посвідченої заяви від 16.06.2017 року, в якій зазначає, що повністю визнає позов про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Управління служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надав. Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під наглядом фахівців закладу з 2014 року. За вказаний час супроводжувала дитину в поліклініку під час проведення медичних оглядів та знаходилась з сином вдома під час хвороби мати, ОСОБА_1 Про батька дитини інформації заклад не має. Відповідно до інформації Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 01.04.2017 року становить 10 215,96 грн. Згідно з інформацією адміністрації Дошкільного навчального закладу № 28, де виховується ОСОБА_3 з 01.09.2013 року, мати, ОСОБА_1, приводить та забирає сина з дитсадка, проявляє зацікавленість його поведінкою, досягненнями, відвідує батьківські збори, святкові ранки, своєчасно оплачує харчування сина в дитсадку. Батько дитини жодного разу не відвідував заклад, не цікавився успіхами дитини, не відвідував батьківські збори. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, враховуючи вищезазначене та рекомендацію Комісії, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд вважає висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи.

Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, враховує докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова