№336/9006/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №336/9006/15-ц пр.2/336/626/16 від 27.05.2016 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку успадкування після смерті його матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 20 червня 2009 року.

14.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2016 року.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено в повному обсязі.

07.07.2017 року до матеріалів справи надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній цивільній справі.

Додатковим рішенням суду від 25.07.2017 року заяву ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення задоволено, вирішено питання про судові витрати.

Також, 04.09.2017 року до матеріалів справи надійшла ще одна заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній цивільній справі.

Ухвалою суду від 18.09.2017 року вищевказну заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у вищевказаній цивільній справі залишено без розгляду.

Разом з тим, 06.10.2017 року до матеріалів справи втретє надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній цивільній справі.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що на підставі ухваленого рішення суду від 08.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора із заявою про скасування в Державному реєстрі прав усіх раніше внесених позивачем записів про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири на його ім'я, проведених державним реєстратором на підставі скасованого заочного рішення суду від 27.05.2016 року.

31.07.2017 року державний реєстратор на підставі рішення суду від 08.06.2017 року по справі №336/9006/15-ц скасовує один внесений запис, стосовно проведеної державної реєстрації права власності на 1/3 частку квартири на ім'я позивача. Однак, другий змінений позивачем запис стосовно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року - залишився в Державному реєстрі прав. Обидва змінені записи було внесено позивачем до Державного реєстру прав на підставі скасованого заочного рішення суду від 27.05.2016 року по цивільній справі № 336/9006/15-ц.

Таким чином, під час виконання рішення суду від 08.06.2017 року виникло друге питання, яке вимагає ухвалення додаткового рішення по справі, а саме: в резолютивній частині рішення суду від 08.06.2017 року по справі №336/9006/15-ц вказано, що в задоволені позовних вимог позивачу про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити в повному обсязі.

Згідно ухваленого рішення суду від 08.06.2017 року по справі №336/9006/15-ц державний реєстратор скасував один внесений запис про проведену державну реєстрацію права власності на 1/3 часку квартири на ім'я позивача. Проте зазначене рішення суду на його думку є дещо не зрозумілим в частині, що стосується скасування іншого зміненого позивачем запису, стосовно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №336/6102/14-а(2- а/336/140/2014) від 01.07.2015 року.

Як зазначає заявник, рішення суду від 08.06.2017 року по справі №336/9006/15-ц є не зрозумілим для державного реєстратора, який зобов'язаний, відповідно до закону його виконувати. Отже, позивач на підставі скасованого заочного рішення суду від 27.05.2016 року по справі №336/9006/15-ц змінив в Державному реєстрі прав кілька записів: 1) про право власності на 1/3 частку квартири на своє ім'я; 2) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №336/6102/14-а(2-а/336/140/2014) від 01.07.2015 року.

До внесення позивачем нових записів до Державного реєстру прав однокімнатна квартира АДРЕСА_2 належала їх померлій матері на праві приватної власності в розмірі частки 1/1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4215 від 30.07.1996 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією (а.с.7,85). Однак, зараз, після змінення позивачем даних (на підставі скасованого заочного рішення суду від 27.05.2016 року) в Державного реєстру прав однокімнатна квартира належить їх померлій матері на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №336/6102/14-а(2- а/336/140/2014) від 01.07.2015 року.

В резолютивній частині рішення суду від 08.06.2017 року по справі №336/9006/15-ц нічого не вказано про скасування в Державному реєстрі прав зміненого позивачем іншого запису, стосовно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №336/6102/14-а(2-а/336/140/2014) від 01.07.2015 року. Державний реєстратор не припускає самостійного тлумачення рішення суду від 08.06.2017 року по цивільній справі №336/9006/15-ц.

Заявник просить прийняти додаткове рішення по цивільній справі № 336/9006/15-ц з питання: скасування в Державному реєстрі прав зміненого позивачем на підставі заочного рішення суду від 27.05.2016 року запису, стосовно свідоцтва про право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №336/6102/14-а(2-а/336/140/2014) від 01.07.2015 року.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою.

Повно і всебічно зясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно роз'яснень ч. ч. 1 та 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» , додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Судом встановлено, що по даній цивільній справі предметом позову не було скасування в Державному реєстрі прав зміненого позивачем на підставі заочного рішення суду від 27.05.2016 року запису, стосовно свідоцтва про право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, серія та номер: 49010074, виданого 03.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції, на ім'я ОСОБА_4, яка померла 20.06.2009 року, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Також у даній справі не приймав участь державний реєстратор який мав вчинити відповідні дії.

Заявником не приведено жодної з підстав для винесення додаткового рішення, визначених статтею 220 ЦПК України, в звязку з чим, в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись викладеним та ст. ст. 208-210, 220 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Особи, які не були присутні в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О. Наумов