АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/5100/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Кириченко Н.О.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

представника позивача: Бакалова О.С.

відповідач: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року позов ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в рахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги - 21483 грн 44 к.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в рахунок інфляційної складової боргу - 9429 грн 29 к.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в рахунок трьох відсотків річних - 1319 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в рахунок відшкодування судових витрат - 1600 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що між сторонами відсутній договір про надання послуг. Також вказує на те, що судом безпідставно не прийнято до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справу, у зв'язку з перебуванням представника у відрядженні чим порушено права відповідача. Крім того, вважає, що справа була розглянута у суді першої інстанції неповноважним складом суду.

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є балансоутримувачем та обслуговуючою організацією, яка здійснює утримання та обслуговування будинку АДРЕСА_1

01 липня 2005 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_3 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг.

Відповідно до умов договору, товариство взяло на себе зобов'язання з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку 10 по пр. Бажана, м. Київ, а ОСОБА_3 - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених договором.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримував надані ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» житлово-комунальні послуги, які своєчасно не оплачував, а тому вважав, що з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 21483 грн 44 к.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем виконуються умови договору від 01 липня 2005 року укладеного між «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_3, а відповідач належним чином не виконує умови договору внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за період з грудня 2012 по грудень 2016 року становить 21483 грн - заборгованості за житлово-комунальні послуги, 9429 грн 29 к. - сума інфляційних втрат та 1319 грн - 3 % річних від суми заборгованості.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, оскільки договір від 01 липня 2015 року втратив чинність, з огляду на таке.

Відповідно до п.5.10 договору від 01 липня 2005 року укладеного між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_3 термін дії договору складає 5 років з моменту набуття чинності.

Пунктом 5.11 договору визначено, що дія договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії.

Отже колегія суддів вважає, що договір від 01 липня 2005 року автоматично продовжений в порядку визначеному п.5.11 вказаного договору.

Крім того, необхідно зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з письмовою заявою про розірвання договору або з відповідним позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не звертався до суду першої інстанції ні до апеляційного суду із завою про застосування строків позовної давності.

Також необхідно зазначити, що як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_3, останній у березні 2013 року вносив кошти у сумі 1985 грн 98 к. за послуги надані ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», а саме 728 грн 04 к. - за утримання будинку та прибудинкової території та 1257 грн 94 к. - за опалення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що саме по собі відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Також колегія суддів вважає, що посилання апелянта на те, що справа розглянута у суді першої інстанції неповноважним складом суду не заслуговують на увагу оскільки, у суді апеляційної інстанції дані посилання не знайшли свого підтвердження.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справу є необґрунтованими, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності від 22 травня 2017 року ОСОБА_3 уповноважив представляти його інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а отже відповідач, у разі неможливості з'явитися у судове засідання представника - ОСОБА_4 мав право самостійно захищати свої інтереси в суді або через свого представника - ОСОБА_5

Також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні посилання апелянта про те, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не було наділено повноваженнями на обслуговування будинку АДРЕСА_1

А тому, зважаючи на викладені обставини та те, що стороною відповідача не надано доказів, які б підтверджували факт ненадання або неналежного надання житлово-комунальних послуг ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та в порядку ч.2 ст.625 ЦПК України суму інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» судовий збір у розмірі 1600 грн з огляду на таке.

Пунктом 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до абз.2 п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 22 квітня 1998 року ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи.

А тому колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 1600 грн - скасувати, ухвалити рішення в цій частині, яким компенсувати за рахунок держави Державною судовою адміністрацією понесені товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» судові витрати в розмірі 1600 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: