Провадження № 2/317/496/2017
Справа № 317/628/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вимоги мотивує тим, що з 28.09.2002 р. вона з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис 1312. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2013 р. шлюб між ними розірвано. Починаючи з жовтня 2012 року відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. З моменту розлучення відповідач не цікавиться життям, не відвідував дитину вдома чи в ЗЗОШ №12 м. Запоріжжя. В 2013 році відповідач проходив лікування в наркологічному центрі «Ренесанс» м. Харкова з приводу зловживання спиртними напоями та наркотичними засобами, в 2014 році анонімно проходив лікування в обласній психіатричній лікарні з приводу зловживання спиртними напоями, схильний до агресії, має один вирок по кримінальній справі і декілька відкритих кримінальних справ. 18.11.2016 р. Шевченківським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відкрито досудове розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України. 13.08.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення суду про стягнення аліментів, виданий виконавчий лист №2334/4497/13-ц про стягнення зі ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 29.05.2013 р. З моменту відкриття виконавчого провадження до грудня 2014 року коштів на утримання сина від колишнього чоловіка не надходило, ніякої матеріальної підтримки син не отримував, участі у вихованні дитини відповідач не приймав. У відповідача виникла заборгованість за аліментами. Накладення арешту на майно спровокувало погашення заборгованості за виплатами в грудні 2014 року у сумі 11118,00 грн. Починаючи з квітня 2015 року по сьогоднішній день коштів на утримання сина від колишнього чоловіка не надходило. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.12.2016 року складає 18385,35 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково ОСОБА_3 займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. Дитина знаходиться на обліку в Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», знаходиться під диспансерним наглядом у офтальмолога. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає.

В судове засідання з'явилась позивач ОСОБА_1, яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач зазначила, що у квітні вона хотіла відправити дитину з дідусем та бабусею на відпочинок за кордон, але відповідач не дав дозвіл на виїзд дитини за кордон, діючи не в інтересах дитини. Заборгованість зі сплати аліментів у 2014 році сплатила мати відповідача, оскільки на їх житло був накладений арешт.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився. 18.08.2017 р. через канцелярію до суду надійшла заява відповідача про визнання позову в повному обсязі, з проханням розглянути справу за його відсутності.

До суду з'явилась представник Запорізької районної держадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування Дупліна І.М., яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку. Дитина була на засіданні комісії, дала згоду на позбавлення батьківських прав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є дружиною батька відповідача. Відповідач проживав разом з ними з 10 років. Останні 4 роки він дитину практично не бачив, не працював, навіть не намагався сплачувати аліменти. Він часто зловживав спиртними напоями, зараз знаходиться в місцях позбавлення волі. На її вмовляння, що у нього є син, він відповідав, що має інші турботи. В майбутньому ніякої турботи від нього дитині не буде. Наразі дитина виховується належним чином, усім забезпечена, ходить в музичну школу, басейн, спортивні гуртки. Позивач ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з дитиною, привозила до батька, але він залишав дитину з бабусею, уникав спілкування з дитиною. Дитина поступово втрачає інтерес до батька. Вихованням дитини займається матір, вона водить дитину до школу, до лікаря. Батько здоров'ям дитини взагалі не цікавився.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрьського районного управління юстиції м. Полтави, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Ленінського районного суду Запорізької області від 26.06.2013 р. шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 28.09.2002 р. Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції (актовий запис № 1312), розірвано.

Як встановлено з виконавчого листа у справі № 334/4497/13-ц, 15.07.2013 р. рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 з його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття.

За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно розрахунку заборгованості № 198/16.17-53 від 24.01.2017 р., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 31.12.2016 р. становить 18385,35 грн.

У характеристиці від 18.01.2017 р. на ОСОБА_3, виданій Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12, тобто за місцем навчання дитини зазначено, що учень навчальним матеріалом володіє на середньо-достатньому рівні. Логічне мислення розвинуте на середньому рівні. Увага не стійка. Пам'ять розвинута добре. На уроках не завжди уважний, домашні завдання виконує постійно. Вчиться на рівні своїх можливостей. Активний у спілкуванні з однолітками. Вміє товаришувати, у колективі має багато друзів, його думки прислуховуються. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Завжди активний у громадському житті школи та класу (культмасові заходи та спортивні змагання). Займається в секціях з гандболу та футболу. Три роки займається в музичній школі з класу гітари. Має активну життєву позицію. Правила поведінки в школі виконує свідомо. Не схильний до протиправної поведінки. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батьківські збори завжди відвідувала мати, всі питання, що стосувалися шкільного життя також обговорювалися з нею. Батько ОСОБА_2 за час навчання сина не відвідував батьківських зборів і шкільним життям дитини не цікавиться.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_3 від 11.05.2017 р., складеного Відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1, і встановлено, що квартира упорядкована, з усіма зручностями, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах прибрано, речі на своїх місцях. Стан житлового приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. ОСОБА_3 має власне ліжко для сну, стіл для занять, шафу для одягу. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідного віку, необхідними канцтоварами, предметами санітарії та гігієни.

Згідно листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на прийом з дитиною ходить мати, рекомендації лікаря виконує у повному обсязі.

Згідно вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 27.03.2017 р. ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

При цьому згідно довідки № 6/22787 від 14.07.2017 р. ОСОБА_2 відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія № 20» з 16.06.2017 р. і дотепер.

У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/0982 від 21.08.2017 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Дане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина.

Так, ОСОБА_2 з 2015 року і до теперішнього часу не сплатив жодної суми в рахунок сплати аліментів на дитину.

Жодних об'єктивних причин, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 його малолітнього сина ОСОБА_3 судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 виконував або намагався виконувати свої батьківські обов'язки.

Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 При цьому суд констатує, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір'ю, що відповідає інтересам дитини.

Суд враховує, що допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила з однієї сторони - факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а з іншої - факт належного виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_2, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян