Справа № 466/5758/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1,

у с т а н о в и в:

у серпні 2017 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» (далі стягувач) звернулося до суду із скаргою, в якій просить постановити рішення, яким:

- визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними;

- зобовязати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до виконання виконавчий лист №2-790/2005 від 12 квітня 2013 року, який виданий Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 500,69 грн.

В обґрунтування скарги зіслалося на те, що 22 червня 2017 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» предявило у Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області дублікат виконавчого листа №2-790/2005, який виданий 12 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 500,69 грн.

01 серпня 2017 року на адресу ЛКП «Залізничнеплоенерго» надійшло повідомлення №28673 від державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Виконавчий лист по справі №2-790/2005 був виданий 11 квітня 2005 року і поданий у Залізничний відділ державної виконавчої служби, однак через пожежу в приміщенні виконавчої служби, яка мала місце в ніч з 24 на 25 липня 2007 року був втрачений. Дублікат виконавчого листа був виданий 12 квітня 2013 року.

Отже, державний виконавець не врахував, що на час видачі оригіналу виконавчого листа норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачали обовязкову наявність реєстраційного номера облікової картки платника податків. Зміст дублікату виконавчого документа, що видається на підставі ухвали суду має повністю співпадати з оригіналом, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, то суд не може оформити іншого виконавчого листа, так як не наділений повноваженнями збирати інформацію після закінчення розгляду справи.

Вважає, що повідомлення, яке винесене державним виконавцем Шведом Р.З. є незаконним та неправомірним, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права.

У судовому засіданні 15 листопада 2017 року представник заявника скарги ОСОБА_3 скаргу підтримав, покликаючись на обставини, викладені в скарзі.

У судовому засіданні 15 листопада 2017 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 проти скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 та державного виконавця Шведа Р.З., зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 384 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

12 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано дублікат виконавчого листа №2-790/2005 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 500, 69 грн. боргу за спожиту теплову енергію.

У судовому засіданні встановлено, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» предявило дублікат виконавчого листа №2-790/2005 у Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції управління юстиції до виконання 22 червня 2017 року.

24 липня 2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції управління юстиції ОСОБА_1 була винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у звязку з відсутністю індивідуального ідентифікаційного номеру боржника ОСОБА_2

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження головний державний виконавець Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції управління юстиції посилався на ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Частина 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи).

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист по справі №2-790/2005 був виданий 11 квітня 2005 року і поданий до виконання у Залізничний ВДВС, однак через пожежу у приміщенні виконавчої служби був втрачений, а дублікат виконавчого листа був виданий 12 квітня 2013 року.

Частиною 1 ст. 370 ЦПК України передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

На час видачі виконавчого листа №2-790/2005 до виконання був чинним закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N 606-XIV. Згідно з норм даного Закону до виконавчого документа не було передбачено вимогу про наявність індивідуального ідентифікаційного номеру боржника (фізичної особи).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N 606-XIV державний виконавець зобовязаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну (правова позиція Верховного Суду України у справі № №6-45цс14 від 21.05.2014 року).

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ЛКП «Залізничнетеплоенерго» підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 197, 209, 212, 214, 215, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними.

Зобовязати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до виконавчого провадження виконавчий документ та виконати рішення Шевченківського районного суду м. Львова, стягнути на підставі дубліката виконавчого листа №2-790/2005 від 12 квітня 2013 року, який виданий Шевченківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 500,69 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4