Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого Бар'яка А.С.,
за участі секретаря Максимчука Я.В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, зазначивши, що вона та її чоловік ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є власниками квартири АДРЕСА_1. У належній їй на праві власності квартирі, зареєстрований її син ОСОБА_2, який не проживає в даній квартирі уже більше двох років, не з'являється та не виходить на жодний зв'язок із позивачем, самостійно знятись з реєстрації не має наміру, в силу чого позивач звертається до суду та просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що з 01.01.2016 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1, а також просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, та примусово зняти його з реєстраційного обліку.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Просила позов задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:
Зміст довідки № 7165 від 09.10.2017 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання», вказує, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Згідно Акту № 7556 про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 14.10.2017 року, завіреного в.о. директора ТОВ «ЖЕО» Майдановим О.В., та підписаного сусідами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які проживають в буд. АДРЕСА_2, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 01 січня 2016 року фактично не проживає гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що є сусідкою позивача, проживає у даному будинку з 1982 року. Відповідача не бачила дуже давно. Декілька років він вже не проживає в квартирі позивача.
Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно норми ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зміст ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" чітко визначає підстави зняття з реєстрації місця проживання особи в даних правовідносинах, а саме: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За даних обставин, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1, належить позивачу на праві власності, при цьому ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі на правах члена сім'ї власника, тобто позивача, що вбачається з відповідної довідки ТОВ «ЖЕО» № 7165 від 09.10.2017 року, в якій зазначено, що він є сином позивача, однак, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, відповідно до яких позивач, починаючи з 01.01.2016 року по місцю реєстрації не проживає, з огляду на беззаперечні докази відсутності відповідача по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, оскільки не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», понад один рік, що є правовою підставою, в розумінні норми ст. 405 ЦК України, для втрати відповідачем права користування відповідним жилим приміщенням, в силу чого суд вважає, що в цій частині позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення.
При цьому позовна вимога про визнання відповідача таким, що з 01.01.2016 року не проживає у відповідній квартирі - підлягає також частковому задоволенню, оскільки, виходячи із досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений нормою ст. 11 ЦПК України, зокрема щодо розгляду судом справ у межах заявлених позовних вимог, з огляду на те, що суд не має повноважень на встановлення та врегулювання обставин, які не настали в часі і можуть виникати в майбутньому, встановивши в цій частині обставини не проживання відповідача в відповідній квартирі в певний період часу, тобто в певний строк, а саме: починаючи з 01.01.2016 року - суд не може зазначити початок такого строку і не зазначити кінець відповідного строку, яким є 14.10.2017 року, що є датою складання відповідного Акта № 7556 про не проживання особи за місце реєстрації, посвідченого ТОВ «ЖЕО», а тому, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд вважає за необхідне чітко зазначити строк, протягом якого достовірно було встановлено в судовому засіданні обставини не проживання відповідача у зазначеній квартирі, а саме: з 01 січня 2016 року по 14 жовтня 2017 року.
Щодо позовних вимог про примусове зняття з реєстраційного обліку - то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки така вимога є передчасною та не грунтується на наявності відповідних спірних правовідносин щодо відмови зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 на підставі остаточного рішення суду про втрату (позбавлення) ним права користування відповідним житловим приміщенням, яке, в розумінні вимог ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - є належною та достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, при цьому суд не наділений повноваженнями щодо врегулювання неіснуючих спірних правовідносин, або правовідносин, які, можливо, виникнуть в майбутньому.
Щодо розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне розподілити їх в порядку вимог ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача документально підтвердженні понесені судові витрати, а саме: 640 грн. 00 коп. (а.с. 1), що становить суму понесених судових витрат за сплату судового збору.
На підставі викладеного та керуючись: ст. 3, 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 224-226 ЦПК України, суд ,-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, таким, що з 01 січня 2016 року по 14 жовтня 2017 року не проживав у квартирі АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп., що становить суму понесених судових витрат за сплату судового збору.
Копію заочного рішення відправити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя