Справа № 266/4384/17
Провадження № 2/266/1203/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Маріуполь Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.

при секретарі - Сологуб Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про порядок користування квартирою та вселення

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказуючи на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності №17041/п від 29.02.2000 року належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя. Відповідачі відповідно є власниками частин квартири по 1/3 кожен. Позивач має намір вселитись та жити в належному йому житловому приміщенні, однак відповідачі в добровільному порядку відмовляються надати йому користуватись належною частиною житлового приміщення. Просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визначити порядок користування квартирою, визначивши позивачу в користування житлову кімнату № 9 площею 12,0 кв. м., кухню площею 7,5 кв. м., туалет площею 1,0 кв. м., ванну кімнату площею 2,9 кв. м., коридор площею 12,0 кв. м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м та комору площею 1,3 кв.м. в кватирі № 47 будинку 13-б по проспекту Луніна у м. Маріуполі визначити обєктами спільного користування.

Позивач та представник позивачав судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, його представник адвоката ОСОБА_4 позов визнали, проти його задоволення не заперечували, але відповідач ОСОБА_3 був проти можливості здачі кімнати в аренду іншим особам. При цьому він погодився визнати право на кімнату №9.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Визнала право позивача на кімнату №9.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

29.02.2000 року Управлінням міського майна м. Маріуполя було видано свідоцтво про право власності № 17041/п на квартиру АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя, згідно якого ОСОБА_3 Єлізавета Лукінічна, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних долях по 1/3 частині.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

В звязку із тим, що між ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникли неприязні відносини, позивач не має можливості користуватись належним йому житловим приміщенням, оскільки відповідачі відмовляються добровільно надати йому доступ до житлового приміщення, чинять перешкоди, які перешкоджають йому вільно користуватись належним житловим приміщенням.

Згідно частини першої статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною третьою статті 358 ЦК України, визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 14 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі і неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя, однак діями відповідачів позбавлений можливості вільно користуватись належним йому житловим приміщенням, добровільно йому доступ до житла відповідачі не надають.

Враховуючи викладене та вимоги чинного законодавства, суд вважає, що вимога позивача ОСОБА_1 про вселення до квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню, оскільки вселення до квартири є єдиною можливістю позивача захистити своє порушене право на житло.

Приміщення квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя складається з житлових кімнат №4 площею 16,5 кв.м., №5 площею 9,1 кв.м. та №9 площею 12,0 кв.м., а також кухні площею 7,5 кв.м., туалету площею 1,0 кв. м., ванної кімнати площею 2,9 кв. м., коридору площею 12,0 кв. м., вбудованою шафою площею 0,5 кв. м та комори площею 1,3 кв.м.

Позивачем заявлено варіант розподілу приміщень квартири, в якому йому в користування він просить виділити житлову кімнату №9, відповідачам житлові кімнати №4 та №5, залишивши кухню, туалет, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу та комору обєктами спільного користування.

Відповідачі не заперечували проти запропонованого позивачем варіанту розподілу.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Суд вважає, що такий варіант розподілу не порушує прав співвласників квартири та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому він обґрунтований та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд також в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача ОСОБА_3 судові витрати, оскільки відповідач ОСОБА_5 на момент подачі позовної заяви не вступила у право власності на вищевказану квартиру.

Також позивачем надано акт виконаних робіт від 28.11.2017 року відповідно до якого він просить додатково стягнути з відповідачів суму у розмірі 3520 грн. 00 коп., але це не є документом який підтверджує сплату судових витрат, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні цієї позовоної вимоги.

Керуючись ст.ст. 88, 317, 328, 358, 391 ст. ст. 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про порядок користування квартирою та вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до кватири № 47 будинку 13-б по проспекту Луніна у м. Маріуполі.

Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 9 площею 12,0 кв. м. в кватирі № 47 будинку 13-б по проспекту Луніна у м. Маріуполі.

Кухню площею 7,5 кв. м., туалет площею 1,0 кв. м., ванну кімнату площею 2,9 кв. м., коридор площею 12,0 кв. м., вбудовану шафу площею 0,5 кв. м та комору площею 1,3 кв.м. в кватирі № 47 будинку 13-б по проспекту Луніна у м. Маріуполі визначити обєктами спільного користування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-дений строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д`яченко Д. О.