Провадження № 2/761/4981/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

в с т а н о в и в:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просила стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на її користь 152 902,13 грн., з яких - 139 800,00 грн. - сума заборгованості за договором оренди від 01.04.2016 року; 7 383,23 грн. - сума інфляційних втрат; 3 777,53 грн. - сума пені; 1 941,37 грн. - сума процентів. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені за подання даного позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.03.2012 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір оренди (надалі - Договір), згідно умов якого позивачка передала відповідачу в строкове платне користування нежитлове приміщення АДРЕСА_1, зі строком оренди в 35 місяців, який обчислюється з 01.03.2012 року але на раніше дати прийняття приміщення, що орендується в експлуатацію за Актом прийому-передачі.

В подальшому, а саме 01.03.2012 року, сторони пролонгували Договір оренди шляхом укладення нового договору, умовами якого, в свою чергу, передбачено, що орендна плата, яку відповідач зобов'язався сплачувати позивачці щомісяця, становить 30 000,00 грн.

Разом з тим, позивачка вказує, що 16.01.2017 року вона припинила свою підприємницьку діяльність в статусі фізичної особи-підприємця, про що внесено відповідний запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв'язку з зазначеним та керуючись положеннями ч.2 ст. 781 ЦК України, 17.02.2017 року позивачка повідомила відповідача про припинення договору оренди, а також просила останнього звільнити орендоване приміщення та сплатити плату за користування ним.

Однак, як зауважує позивачка, відповідач проігнорувала вказане попередження-вимогу та продовжувала до 15.03.2017 року безпідставно користуватися нежитловим приміщенням, не повертаючи при цьому борг за орендну плату та не вносячи відповідну оплату за подальше користування.

За вказаних обставин, зважаючи на положення ст.ст. 526, 530, 610 та 625 ЦК України, а також посилаючись на те, що станом на 11.04.2017 року відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості за договором оренди від 01.04.2016 року у розмірі 139 800,00 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 7 383,23 грн., суму пені у розмірі 3 777,53 грн., а також суму процентів у розмірі 1 941,37 грн.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як передбачено вимогами ч.2 ст. 782 ЦК України договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

За приписами ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення про відмову від договору.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.03.2012 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір оренди нежитлового приміщення (будівлі), на підставі п. 1.1 якого позивачка передала в оренду відповідачу, а відповідач прийняв в строкове платне користування у позивачки нежитлове приміщення АДРЕСА_1

Згідно з п.1.3 даного Договору строк оренди становить 35 місяців та обчислюється з 01.03.2012 року, але не раніше дати прийняття приміщення, що орендується в експлуатацію орендарем за Актом прийому-передачі.

У відповідності до п.2.4 Договору повернення об'єкта оренди орендодавцеві після закінчення строку дії цього Договору або його дострокового припинення, здійснюється не пізніше, як у день припинення цього Договору і оформлюється актом приймання-передачі об'єкта оренди, який складається у письмовій формі, підписується сторонами та скріплюється печаткою.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.03.2012 року, у відповідності до Договору оренди від 01.03.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення площею 129,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та отримав від нього ключі.

При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що орендоване приміщення після закінчення строку дії вищенаведеного Договору було повернуто позивачці в порядку та у спосіб, визначені положеннями п.2.4 Договору, матеріали справи не містять.

Разом з тим, 01.04.2016 року між сторонами було укладено ще один Договір оренди нежитлового приміщення (будівлі), відповідно до якого строк оренди приміщення становить 12 місяців та обчислюється з 01.04.2016 року, але не раніше дати прийняття приміщення, що орендується в експлуатацію орендарем за Актом прийому-передачі, а плата за користування приміщенням складає 30 000,00 грн. на місяць.

Згідно п.7.6 Договору на момент укладення цього Договору орендодавець є фізичною особою-підприємцем, платником податків на загальних підставах, орендар є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку.

В свою чергу, як встановлено судом, 17.01.2017 року позивачка припинила підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, про що внесені відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №011943.

Відповідно до попередження-вимоги від 17.02.2017 року позивачка повідомила відповідача як про вищенаведене, так і про те, що на підставі ч.2 ст. 781 ЦК України Договір оренди від 01.04.2016 року припинив свою дію.

Крім того, як вбачається зі змісту вказаного попередження-вимоги, позивачка, як власник нежитлового приміщення, звернулася до відповідача з наступними вимогами: в строк до 12.00 год. 20.02.2017 року повернути належне їй нежитлове приміщення АДРЕСА_1, шляхом підписання акту приймання-передачі та звільнення від належного йому майна та обладнання; погасити заборгованість по оплаті за користування нежитловим приміщенням в розмірі, що дорівнює платі за користування протягом трьох місяців; надати інформацію про підтвердження відсутності заборгованості за послуги водопостачання, електроенергії, інтернет, телефоний зв'язок, підтверджену документально.

Однак, жодних доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення орендованого майна та оплати заборгованості за користування останнім, матеріали справи не містять.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.ст. 610-612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п.п. 4.7, 5.3 Договору оренди оплата орендарем здійснюється до 5 числа наступного місяця за попередній календарний місяць. За порушення строків здійснення розрахунків орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

При цьому, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення орендованого майна та оплати заборгованості за користування останнім, матеріали справи не містять, а доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за Договору у розмірі 139 800,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 7 383,23 грн., пені у розмірі 3 777,53 грн. та процентів у розмірі 1 941,37 грн., а разом 152 902,13 грн., що підтверджується розрахунками позивачки, перевіреними у судовому засіданні, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1 529,02 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 232, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 154431 (сто п'ятдесят чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 15 коп., з яких: 139800 (сто тридцять дев'ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. - заборгованості за договором оренди; 7383 (сім тисяч триста вісімдесят три) грн. 23 коп. - інфляційні втрати; 3777 (три тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 53 коп. - пеня; 1941 (одна тисяча дев'ятсот сорок одна) грн. 37 коп. - 3% річних; 1529 (одна тисяча п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 02 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: