Справа № 382/992/17 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/5197/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 47 07.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві Державної адміністрації, про зміну прізвища дитини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 23 квітня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року, шлюб між ними було розірвано. На даний час донька, проживає з нею.

Вказує, що малолітня донька не визнає прізвища «ОСОБА_4», поряд з цим відповідач як батько дитини не відвідує доньку та не займається її вихованням, через що вона звернулась до Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням надати дозвіл на зміну прізвища малолітньої доньки ОСОБА_4, проте комісія з питань захисту прав дитини вирішила вважати недоцільним зміну прізвища дитини.

Враховуючи це, просила змінити прізвище малолітньої дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна прізвища дитини не відповідає її інтересам і позивачка не надала належних доказів на підтвердження своїх вимог, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований 23 квітня 2010 року, був розірваний (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивачка взяла дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). На даний час донька проживає з матір'ю.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 11 вересня 2012 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у спілкуванні з дитиною та додатковим рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року, було визначено спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини (а.с.40).

Даним рішенням було доведено факт створення позивачем ОСОБА_2 батьку дитини (відповідачу) перешкод у спілкуванні та вихованні доньки та зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4 (а.с.40-44). Дане рішення було звернено до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції м. Києва від 19 грудня 2012 року (а.с.51), яке позивачка відмовилася виконувати, а тому державним виконавцем видано постанову про накладення штрафу від 23 січня 2013 року, якою також був призначений новий строк для виконання судового рішення (а.с.52).

З листа Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації на адресу ОСОБА_3 від 09 лютого 2017 року вбачається, що під час розгляду органом опіки та піклування питання про надання дозволу на зміну прізвища малолітньої ОСОБА_4 за заявою її матері- ОСОБА_2, матір неодноразово викликалась до служби у справах дітей для проведення бесіди з дитиною, однак остання не з'явилась. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини відмовилась від проведення бесіди з малолітньою (а.с.58, 59).

Службою в справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації направлено ОСОБА_2 лист від 01 березня 2017 року з пропозицією звернутися до міського центру дитини служби в справах дітей виконавчого комітету Київської міської ради з метою проведення психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_4 та надіслано відповідний лист до зазначеної установи (а.с.60).

Із листа міського центру дитини Київської міської державної адміністрації від 17 лютого 2016 року вбачається, що 14 лютого 2017 року спеціаліст Центру повторно телефонував ОСОБА_2 з метою визначення можливості психологічного обстеження дитини ОСОБА_4. В ході телефонної розмови матір дівчинки повідомила про відмову від співпраці з Центром, посилаючись на не бажання травмувати дитину, так як зустріч з батьком негативно впливають на її психічне здоров'я, оскільки донька його боїться, а ОСОБА_2 має висновок невропатолога щодо неврозоподібного стану її дитини. Оскільки мати дитини не дала згоду на проведення психологічного обстеження дитини, проведення роботи за вказаним запитом наразі не є можливим (а.с.66).

Крім того, як вбачається зі звернень позивача та відповідей органу опіки та піклування, позивачка тричі зверталася до органу опіки та піклування з заявами про вирішення питання про зміну прізвища дитини. Під час розгляду її звернень служба у справах дітей жодного разу не змогла обстежити умови проживання малолітньої доньки, оскільки мати дитини відмовилася допустити службу, як відмовилася і від огляду дитини психологом, на якому батько дитини весь час наполягав.

Як вбачається із відповідей органу опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.10.2012 року від 22.01.2013 року, від 22.07.2014 року, від 22.09. 2015 року, від 29.11.2016 року, ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволу на зміну прізвища малолітньої доньки ОСОБА_4, при цьому орган опіки і піклування приходив до висновку про відсутність правових підстав для зміни прізвища та вважав, що надання дозволу на зміну прізвища дитини на «ОСОБА_4» є недоцільним (а.с.108, 111, 114, 117, 118).

Відповідно до ст. 148 п.5 Сімейного Кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином з'ясував обставини справи та перевірив їх доказами, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, крім того правильно виходив з того, що зміна прізвища дитини є недоцільною та не відповідає її інтересам, поряд з цим також не було надано доказів про невиконання або неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків щодо дитини.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: