Справа № 461/3788/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5209/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Ванівського О.М., Левика Я.А.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 13 липня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на дії та постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, що полягають у стягненні з ОСОБА_3 виконавчого збору у виконавчому провадженні №51748220, виведення в окреме провадження постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 812991,54 грн.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 06.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у виконавчому провадженні №51748220 в розмірі 812991,54 грн.

Скасовано пункт 3 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження №51748220 від 07.03.2017 року щодо виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 812991,54 грн.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 03.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53665672 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 812991,54 грн.

Дану ухвалу оскаржив Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В апеляційній скарзі зазначає, що 28.07.2016 року відповідно до вимог ст..17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання протягом семи робочих днів. Копію постанови було надіслано боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі. У зв`язку з визнанням Галицьким районним судом мирової угоди , укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 державним виконавцем було винесено постанову про закритя виконавчого провадження. Відповідно до ст..40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.Також зазначає, що якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2017 року та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволення скарги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції прийшов до висновку що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», щодо надання скаржнику можливості добровільно виконати рішення та сплатити заборгованість за договором, не було вжито достатніх заходів щодо зясування фактичних обставин по виконанню рішення суду, процесуальні рішення та дії виносились і вчинялись виконавцем з порушенням строків визначених Законом і фактичним ініціатором проведення дій щодо виконання рішення суду виступали стягувач та боржник. Крім того, виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на примусове виконання даного рішення, а тому його дії щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53665672 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору є неправомірними, оскільки ним не було надано скаржнику можливості реалізувати право, передбачене Законом щодо добровільного виконання рішення суду, а такі постанови підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/1452/13-ц (провадження №2/461/72/15) від 14.08.2015 року позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту в сумі 148891,80 доларів США, що станом на 02.06.2015 року еквівалентно 3139353,83 грн. згідно курсу НБУ; заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 443,16 доларів США, що еквівалентно 9343,94 грн.; пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 4977776,66 грн., а також 3441 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Львові, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору, відмовлено. На виконання вказаного рішення, 25.03.2016 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №461/1452/13-ц.

12.04.2016 року між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 укладено мирову угоду у справі № 461/1452/13-ц. Відповідно до п. 1 мирової угоди така укладена сторонами з метою визначення порядку виконання виконавчого листа по справі №461/1452/13-ц, виданого Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення від 14.08.2015 року за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №СМ-БМЕ 600/053/2008 від 15.04.2008 року. Згідно з п. 3.1. цієї мирової угоди сторони домовились, що боржник до 12.04.2016 року зобовязується погасити боргові зобовязання в розмірі 500 000,00 грн.

Квитанцією №6096Т01F06С від 12.04.2016 року (копія додається) підтверджується сплата боржником самостійно, у добровільному порядку, заборгованості згідно виконавчого листа по справі №461/1452/13-ц, виданого Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення суду від 14.08.2015 року. Тобто ще до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №461/1452/13-ц, боржник самостійно, у добровільному порядку, за погодженням із стягувачем, виконав зобовязання за виконавчим листом у справі №461/1452/13-ц.

З матеріалів справи вбачається, і це не заперечується сторонами, що 20.07.2016 року за вх. №1188/02.1-21 стягувач - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Галицьким районним судом м. Львова 25.03.2016 року у справі №461/1452/13-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час звернення стягувача із заявою про примусове виконання виконавчого листа) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

22.07.2016 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» подало Відділу примусового виконання рішень заяву (вх. №3459/02.1-35) про направлення до Галицького районного суду м. Львова укладеної між сторонами мирової угоди від 12.04.2016 року для її визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Ч. 3 цієї статті визначено, що за результатами розгляду мирової угоди суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

На підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2016 року, поданої ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 28.07.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51748220 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.03.2016 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/1452/13-ц.

П. 2 вказаної постанови боржнику надано термін добровільного виконання до 04.08.2016 року. При цьому, п. 3 цієї постанови державним виконавцем визначено, що при невиконанні рішення у наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

04.10.2016 року подана стягувачем для визнання судом мирова угода від 12.04.2016 року була скерована державним виконавцем до Галицького районного суду м. Львова із супровідним листом №09-01-22/В5/6548 для визнання в порядку ст. 372 ЦПК України та ст. 11, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Постанову від 20.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження №51748220 скаржником отримано 22.08.2016 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2016 року визнано укладену між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 мирову угоду у справі №461/1452/13-ц, яку укладено між сторонами з метою добровільного виконання виконавчого листа, виданого згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.08.2015 року.

07.03.2017 року державним виконавцем Курманом Б.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51748220 з примусового виконання виконавчого листа №461/1452/13-ц.

06.03.2017 року державним виконавцем Курманом Б.Г. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 по виконавчому провадженні № 51748220 з примусового виконання виконавчого листа №461/1452/13-ц.

Як встановлено матеріаліалами виконавчого провадження №51748220, що державним виконавцем не вчинялись виконавчі дії чи заходи спрямовані на примусове виконання виконавчого листа №461/1452/13-ц, виданого 25.03.2016 року Галицьким районним судом м. Львова, оскільки боржником самостійно виконано рішення суду в добровільному порядку ще до відкриття державним виконавцем вказаного виконавчого провадження на підставі укладеної сторонами мирової угоди від 12.04.2016 року, а стягувачем було подано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області заяву про визнання мирової угоди від 12.04.2016 року у справі №461/1452/13-ц.

Ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Ч. 2 цієї статті встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06.07.2015 у справі № 6-785цс15 сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про непідсудність вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №53665672 від 03.04.2017 року щодо стягнення виконавчого збору суду, який видав виконавчий документ, такі не можуть братись до уваги, оскільки вказана постанова винесена державним виконавцем на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 06.03.2017 року у виконавчому провадженні №51748220 з примусового виконання виконавчого листа №461/1452/13-ц, виданого 25.03.2016 року Галицьким районним судом м. Львова та пункту 3 постанови про закінчення виконавчого провадження №51748220 від 07.03.2017 року, щодо виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору, відтак оскаржувана постанова від 03.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53665672 безпосередньо повязана із примусовим виконанням виконавчого листа №461/1452/13-ц, виданого 25.03.2016 року Галицьким районним судом м. Львові, в межах виконавчого провадження №51748220, тому підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документ.

При цьому, згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Крім цього, як вбачається із правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24.02.2016 року (справа № 6-3077цс15) скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України). Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, такими було порушено права чи свободи скаржника, а тому підставно задоволив скаргу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Тому підстав задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги суду касаційної інстації протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді