АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 615/591/17 Головуючий суддя І інстанції ТовстолужськийО.В.
Провадження № 2-др/790/50/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: В порядку ЦПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації про визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року залишено без змін.

18.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 27-17 від 22.06.2017 року у сумі 1650 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 316 ЦПК України та на те, що апеляційним судом при постановленні рішення по вказаній справі не було вирішено питання про судові витрати.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави заяви, вважає що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п.2 ч.2 ст.79 та ст.84 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно ст. 1 ЗУ від 20.12.2011р. №4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як зазначено в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року питання про відшкодування витрат на правову допомогу не вирішено.

За змістом ст.88 цього Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, суд відповідно вирішує питання про судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2017 між ТОВ «ВІКТОРІОЛ-АСВ» та ОСОБА_1 укладено договір №27-17 про надання юридичних послуг.

В ході розгляду справи апеляційним судом відповідач подавала клопотання про відшкодування їй витрат на правову допомогу, понесених у зв*язку із апеляційним переглядом справи, у разі відхилення апеляційної скарги позивача. Зазначені витрати на правову допомогу просила стягнути з позивача згідно акту виконаних робіт. Між тим, такого акту виконаних робіт до ухвалення судового рішення апеляційним судом відповідач не надала.

Колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надавалися.

Після закінчення апеляційного провадження, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідач подала копію акту прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг на суму1650 грн. 00 коп. та квитанції №0.0.844327768.1 від 08 вересня 2017 року та №0.0.827767286.1 від 15 серпня 2017 року, та № 0.0.845783977.1 від 11 вересня 2017 року за якими ОСОБА_1 сплатила за юридичні послуги загалом 1650 грн. 00 коп.

Проте в ході розгляду справи по суті ці докази не досліджувалися, а тому додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може.

Зазначений висновок відповідає роз'ясненням, які викладені у п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись ст. ст. 79, 84, 88, 220 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_3