У х в а л а

30 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_5, про перегляд Верховним Судом України рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року, клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Трускавецький міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання осіб такими, що втратили право на проживання, та зняття їх з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а :

25 жовтня 2017 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статей 71, 72, 107 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), пунктів 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (далі - постанова Пленуму ВСУ).

На підтвердження зазначеної підстави перегляду вказаного судового рішення суду касаційної інстанції заявниця посилається на постанову Пленуму ВСУ та ухвалу Верховного Суду України від 14 січня 1998 року.

Водночас заявниця просить поновити строк подання заяви, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме отримання нею копії ухвали суду касаційної інстанції лише 26 липня 2017 року.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Згідно з положенням частини четвертої статті 356 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Установлено, що ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, постановлена 17 липня 2017 року.

При цьому постанова Пленуму ВСУ та ухвала Верховного Суду України від 14 січня 1998 року, на які заявниця посилається на обґрунтування зазначеної підстави перегляду, не можуть слугувати підтвердженням невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки вони не є постановами у розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Таким чином, строк для подання заяви про перегляд судових рішень сплинув 17 жовтня 2017 року.

Заяву про перегляд судових рішень ОСОБА_4 подала до Верховного Суду України 25 жовтня 2017 року, тобто з пропуском передбаченого процесуальним законодавством строку.

Доводи заявниці щодо поважності причин пропуску процесуального строку не можна визнати обґрунтованими, оскільки отримання нею оскаржуваної ухвали в указаний строк не позбавляло її можливості вчасно звернутися до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень.

Відповідно до положень статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки заяву про перегляд судових рішень ОСОБА_4 подала після спливу передбаченого статтею 356 ЦПК України тримісячного строку з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення, а наведені нею доводи про причини пропуску процесуального строку не є поважними, то за положеннями статті 72 цього Кодексу вказану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 72, частинами третьою, четвертою статті 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд зазначених судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко