АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4622/17 Головуючий 1 інст. Полєхін А.Ю.
Справа № 635/7944/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д..

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 8 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд усунути порушення її прав користування та володіння земельною ділянкою, площею 0,1360 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:022:0029, яка розташована за адресою с. Циркуни Харківського району Харківської області, по вул. Спортивній, 5, шляхом зобовязання власника та користувача суміжної земельної ділянки по вул. Спортивній, 3/1 в с. Циркуни Харківського району Харківської області, кадастровий номер :00:017:0154 демонтувати та вивезти з її земельної ділянки частину постійної забудови житлового будинку та звільнити її земельну ділянку у межах, визначених договором купівлі-продажу земельної ділянки реєстровий №3328 від 11 жовтня 2016 року, технічною документацією, реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто привезти її земельну ділянку у належний стан, придатний для використовування за цільовим призначенням.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 8 червня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

На зазначене судове рішення представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав надані позивачем докази належними і не застосував до спірних правовідносин ст.. 55 ЗУ «Про землеустрій». Висновки суду є незаконними та необґрунтованими.

Зазначає, що судом було неповно і без всебічного розгляду встановлено фактичні обставини у справі, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи.

Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку визначивши правову природу правовідносин між сторонами у справі.

Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до розгляду справи Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині головного управління Держгеокадастру у Харківській області та в якості третьої особи ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, щоправа позивача в користуванні та володінні земельною ділянкою порушені.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий № 3328, позивач ОСОБА_4 11 жовтня 2016 року купила у громадянки ОСОБА_5 земельну ділянку, яка їй належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 21 грудня 2007 року, реєстровий № 4087, витягу з Державного реєстру правочинів від 21 грудня 2007 року, № 5199179.

ОСОБА_5 в свій час купила цю земельну ділянку у громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка їм раніше належала їм по 1/2 частині на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку: серія ХР № 040500, серія ХР № 040499, виданих Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області від 19 березня 2005 року, відповідно, Технічної документації на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Спортивній, № 5, с. Циркуни Харківського району Харківської області (а.с. 14-15), площею 0,1360 га, у тому числі за земельними угіддями: прибудинкова територія - 0,1360 га, кадастровий номер :00:022:0029, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 6).

Право власності на земельну ділянку, площею 0,1360 га, кадастровий номер :00:022:0029 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий № 3328, від 11 жовтня 2016 року було зареєстроване на імя ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна (а.с.7).

Відповідно ситуаційної схеми земельної ділянки від 21 жовтня 2016 року, розробленої ФОП ОСОБА_9 (а.с. 27-28) виявлено, що збудований ОСОБА_3 житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4. Межові знаки земельної ділянки по вулиці Спортивній, 3/1 не знайдені, та вважаються втраченими.

ОСОБА_3 вказав, що межі його земельної ділянки по вулиці Спортивній, 3/1 встановлювались від існуючої огорожі суміжної земельної ділянки по вулиці Спортивній, 1/1. У частині площі земельної ділянки є невідповідність, у результаті порушення межі суміжним користувачем ОСОБА_3, а саме будівництва житлового будинку, частково розташованого на земельній ділянці ОСОБА_4, накладення на земельну ділянку по вулиці Спортивній, 5, складає 0,0188 га. Крім того гр. ОСОБА_3 зайняв під забудову вільну земельну ділянку між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_4, площа якої складає 0,0240 га і є землями не наданими у власність або користування.

Зі змісту листа ФОП ОСОБА_9, який є сертифікованим інженером-землевпорядником, вбачається, що площа частини капітальної будівлі, яка накладається на земельну ділянку позивача складає 0,0019 га.

Відповідно до положень ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Як визначено в ст. 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. При цьому судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а також порушені державні та суспільні інтереси.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано суду ряд доказів, які беззаперечно свідчать про порушення її прав власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_3

Як вбачається зі змісту технічної документації за 2009 рік на земельну ділянку, що належить позивачу , вона містить опис меж (а.с.8-13).

Згідно схеми розташування земельної ділянки, складеної сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_9 межі земельної ділянки ОСОБА_4 встановлені і закріплені на місцевості межовими знаками.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано в якості спеціаліста ФОП ОСОБА_9, який пояснив, що межі були встановлені ще за минулих часів у 2009 році , відновлені згідно акту від 15 липня 2016 року (а.с.174) , а 21.10.2016 року за допомогою технічних засобів супутника та системи GRS були перевірені щодо земельної ділянки позивача і встановлено, що вони співпадають до 5 мм с фактичними за 2009 рік. Межові знаки суміжного власника земельної ділянки ОСОБА_3 втрачені. Як пояснив ОСОБА_3 , що межі він встановлював від огорожі сусідньої земельної ділянки (а.с.27-28).

В свою чергу, ОСОБА_3 ніяких доказів на спростування доводів позивача не надав.

Навпаки , надані його представником документи підтверджують порушені ним права позивача.

Зі схеми збірного кадастрового плану вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 перетинається з земельною ділянкою ОСОБА_4 (а.с.114) і зі змісту відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що ОСОБА_3 була подана в вересні 2017 року розроблена технічна документація із землеустрою щодо встакновлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і йому було відмовлено, оскільки має місце перетин з земельною ділянкою , яка належить позивачу (а.с.208).

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду відповідач або його представник не надали.

Посилання представника відповідача на необхідність встановлення меж у відповідності до фактичного користування та пропозиція урегулювати спір шляхом зміни конфігурації земельної ділянки позивача не грунтуються на Законі, оскільки порушують права позивача.

Не можна погодитися із доводами щодо складання акту про встановлення меж за участі суміжних землекористувачів, які можуть надати свої зауваження, тому, що в липні 2016 року і в жовтні 2016 року межі не встановлювались, а лише відновлювались. Встановлені вони були ще в 2009 році і описані в технічній документації попередніх власників земельної ділянки, яку купила позивач.

Відповідач технічної документації яка б відповідала фактичним граничним розмірам його земельної ділянки суду не надав.

Судова колегія виходячи із засад розумності і справедливості погоджується з рішенням суду про задоволення позову.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 8 червня 2017 року

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І.Колтунова

ОСОБА_1