Номер провадження: 22-ц/785/5673/17
Номер справи місцевого суду: 491/292/16-ц
Головуючий у першій інстанції Дорош В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, про скасування державної реєстрації права власності, скасування державного акту на земельну ділянку, про встановлення факту реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а:

15.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, уточнивши його в подальшому, посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4, яка проживала в с. Шелехове Ананьївського району Одеської області зі своїм чоловіком ОСОБА_5.

Матір мала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Більшовик" Ананьївського району Одеської області. На вказаний сертифікат мати заповіту на складала. Позивач зазначає, що батько фактично прийняв спадщину, згідно діючого на той час законодавства, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Відповідно до складеного ним заповіту вона є спадкоємцем всього його майна, де б воно не знаходилося. Під час оформлення спадщини, вона дізналась, що 31 серпня 2004 року відповідач звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області надала довідку про те, що вона проживала спільно з покійною, що фактично не відповідає дійсності, оскільки навіть у паспорті відповідача була відмітка про прописку з 22 січня 1998 року за адресою: АДРЕСА_1, і отримала свідоцтво про право на спадщину без врахування інших спадкоємців. Просила визнати свідоцтво про право на спадщину, видане 31.08.2004 року державним нотаріусом на спадкове майно ОСОБА_4,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, що складається з права на земельну частку(пай) недійсним; скасувати розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації №100 від 27.02.2007 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого 03.12.2007 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області і скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку посвідчену державним актом серії НОМЕР_2, виданого 03.12.2007 року виданого на ім'я відповідача, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 036, стягнувши всі витрати з відповідача на її користь. Оскільки відомсті про реєстрацію шлюбі не збереглися, просила встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений 01.01.1953 року у с.Коховка Ананьївського району Одеської області,із посиланнями, що оскільки на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 19 липня 2016 року щодо витребування відомостей (актового запису) про реєстрацію шлюбу між даними громадянами надійшов лист Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 вересня 2016 року №2110/08.1-27, яким повідомлено про відсутність актового запису про шлюб між вищезазначеними громадянами.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 16 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення вимог.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони є сестрами, батьками яких є ОСОБА_4, ОСОБА_5.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після її смерті відкрилася спадщина на частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності.

На зазначене майно 31.08.2004 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину (а.с.13).

Розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в натурі були передані земельні частки (паї), ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів прийняття спадщини після смерті дружини не надано, такий висновок суду відповідає фактичним обставинам, ґрунтується на законі.

Враховуючи час смерті ОСОБА_4, на виникли правовідносини розповсюджуються норми ЦК УРСР, відповідно до ст.524,529 якого, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В статті 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Вбачається зі спадкової справи, що ОСОБА_5 з часу відкриття спадщини після смерті дружини із заявою про прийняття спадщини не звертався.

В 2007 році в натурі були виділені земельні ділянки, одна з яких була спадковим майном і передана ОСОБА_3, а інша належала ОСОБА_5 (а.с.16). За поясненнями сторони, не спростованими позивачкою, з того часу земельні ділянки передані в оренду, відтак щодо таких обставин ОСОБА_5 був обізнаний.

Більш того, з 1998 року і до часу свої смерті в 2015 році він право не оспорював, хоча про склад майна та смерть дружини йому було відомо.

Про смерть матері ОСОБА_2 було відомо з 1998 року, проте із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, підтвердженням чого є копія спадкової справи.

Таким чином, право на отримання майна у спадок після прийняття смерті матері у неї може виникнути лише в порядку спадкової трансмісії, є похідним від волі батька ОСОБА_2, який за життя свого волевиявлення щодо прийняття спадщини після смерті дружини не виявив, і протягом часу життя право іншої доньки на спадщину не оспорював, тому позивачку не можна вважати особою, яка прийняла спадщину у встановлений строк.

Зважаючи на викладені обставини, суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо недостовірних відомостей про місце проживання відповідачки на час смерті матері на правильність висновків суду не вливає, оскільки факт реєстрації є формальною обставиною, а за відсутності підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті дружини підставою для скасування рішення суду бути не може.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: