Справа № 750/6161/17 Провадження № 22-ц/795/2180/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Шарапової О.Л., Харечко Л.К.,
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнка Олександра Сергійовича про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заборона, зареєстрована приватним нотаріусом Пантелієнком О.С., накладена на підставі договору іпотеки між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_5 та діє до припинення дії договору іпотеки. Заявник зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги рішення суду, яким визнано припиненим договору іпотеки.

На думку апелянта, вдаючись до аналізу зобов'язань ОСОБА_5 перед банками, суд вийшов за рамки позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не виконано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2009 року по справі №2-2150/09 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до нього в частині стягнення кредитної заборгованості, а також те, що ПАТ «Дельта Банк» не втратило право вимагати виконання цього рішення суду.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Суд першої інстанції встановив, що 09 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами №594/ФКВ-07 та №595/ФК-07 від 09.11.2007 р. укладено Договір іпотеки. Згідно умов даного договору предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_2. що має 62,5 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 29,9 кв.м. (п.1.2).

В п.6.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобов'язань за кредитним договором (шляхом укладення додаткових угод до нього), іпотека, передбачена цим договором зберігається до повного виконання вказаних зобов'язань. Відповідно до п.6.3 в разі часткового виконання зобов'язань за кредитним договором іпотека зберігається в початковому вигляді. Сторони домовилися про накладення на предмет іпотеки заборони відчуження до повного виконання основного зобов'язання (а.с.3-4).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 лютого 2017 року визнано виконавчий документ - виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю від 24 вересня 2014 року, номер у реєстрі 1478 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_5, переданого в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню. Визнано припиненим з 30 червня 2010 року іпотечний договір від 09 листопада 2007 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 (а.с.5-6). Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року рішення змінене в частині мотивів.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №57377282 від 14 квітня 2016 року вбачається, що з номеру запису про обтяження 84126859 (спеціальний розділ) 26 січня 2015 року державним реєстратором ОСОБА_8 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 23 січня 2015 року Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_5 - квартира АДРЕСА_2 (а.с.11-12).

Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівлі (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року встановлено, що перебування належної ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_3 в іпотеці у ПАТ «Дельта Банк» за «Договором про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку» від 30 червня 2010 року припиниться або після повного й фактичного виконання ОСОБА_5 рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 липня 2009 року по справі №2-2150/09, або після втрати ПАТ «Дельта Банк» права вимагати від ОСОБА_5 виконання цього рішення суду. Тобто в силу ст.ст.520, 604 ч.2 ЦК України і ст.17 Закону України «Про іпотеку» саме по собі розірвання рішенням суду кредитного договору №594/ФКВ-07 від 09 листопада 2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 не припинило дії іпотечного договору між ними ж. Проте жоден з учасників судового розгляду не посилався на те, що ОСОБА_5 фактично й повністю виконано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 липня 2009 року по справі №2-2150/09 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_5 в частині стягнення кредитної заборгованості, або на те, що ПАТ «Дельта Банк» втратило право вимагати виконання цього рішення суду. Відповідно жоден з учасників судового розгляду не надавав суду доказів щодо цих обставин.

При розгляді даної справи позивачем також не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій доказів про виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 липня 2009 року чи настання інших законодавчо визначених підстав припинення іпотеки.

Сам факт припинення з 30 червня 2010 року, тобто часткового припинення, іпотечного договору від 09 листопада 2007 року за наявності заборгованості боржника за кредитним договором не є підставою для припинення зобов'язань за договором іпотеки, який і був укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Отже вимога ОСОБА_5 про припинення обтяження на відчуження вищевказаної квартири задоволенню не підлягає.

Посилання апелянта, що суд неправомірно вдався до аналізу зобов'язань ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки саме від виконання зобов'язань за кредитним договором залежить скасування заборони, посвідченої приватним нотаріусом. З даного приводу судом першої інстанції належним чином досліджені докази та вірно встановлені усі обставини справи.

Доводи відповідача у скарзі про те, що суд вийшов за межі вимог також не можуть заслуговувати на увагу, оскільки суперечать Закону та встановленим обставинам справи, наданим доказам, про що зазначено вище.

За змістом ст.ст.307, 308 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: