Справа № 369/5648/17
Провадження № 2/369/2771/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року позивач ТОВ «Черемшина 2012» звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належить приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. У 2013 році з ОСОБА_1 був укладений договір № 325 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, за яким відповідачка зобов'язана вносити оренду плату. Станом на 30 квітня 2017 року відповідач за проживання в гуртожитку має заборгованість в розмірі 28 604 грн., яка вона не погашає. Вказав, що такими діями відповідач порушує права позивача та в добровільному порядку не звільняє спірне приміщення, наявний борг не сплачений, тому є правові підстави для розірвання договору та для виселення відповідачів з кімнати гуртожитку.

Тому позивач просив розірвати договір оренди 2-х ліжко-місць №325 від 01 жовтня 2013 року, укладений між ТОВ «Черемшина-2012» та ОСОБА_1 та виселити ОСОБА_1 з кімнати № 325, гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за орендну плату в розмірі 28 604 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2013 року, ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

01 жовтня 2013 року ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 укладено договір про оренду ліжко-місць в гуртожитку.

Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою Києво-Святошинський р-н, АДРЕСА_1, надалі гуртожиток, у кількості 2 л/м в кімнаті № 325. Пунктом 2 Договору визначено, що на виконання п. 1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування додатковий інвентар, обладнання та меблі, згідно переліку у Додатку 1 до Договору.

Дія договору може бути достроково припинена за ініціативою орендаря, про що орендар має письмово повідомити орендодавця не менш ніж за 10 днів від дати розірвання договору (пункт 9.1. Договору). Згідно п. 5 Договору орендодавець має право, достроково припинити дію Договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених ст. 9.2 Договору. Відповідно до п. 9.3 Договору дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у зв'язку з чим орендар зобов'язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватись з орендодавцем за договором. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року (п.13 Договору).

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Особливості правового регулювання найму (оренди) житла визначаються нормами статей 810, 812 ЦК України.

За змістом статті 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Відповідно до частини першої статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як випливає із системного аналізу статей 810, 812, 821 ЦК України положення зазначених норм матеріального права підлягають застосуванню виключно до правовідносин, що випливають з договору найму (оренди) житла.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).

Так, згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, суди повинні з'ясовувати, чи є гуртожитком будинок, приміщення в якому займає особа, зокрема: чи зареєстрований він як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів; чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавався, відповідно до статті 129 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, ордер на зайняття особою жилої площі в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян; чи є штати для обслуговування гуртожитку; як оплачується проживання тощо.

Враховуючи вищеперелічені норми закону, позивачем не надано письмових належних та допустимих доказів того, що нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є гуртожитком, оскільки відповідного дозволу санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку надано не було.

Крім того, представником позивача не надано суду доказів, що спірне приміщення входить до складу житлового фонду, а тому суд вважає, що спірні правовідносини не виникли із договору найму (оренди) житла, які регулюються Главою 59 ЦК України «НАЙМ (ОРЕНДА) ЖИТЛА».

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За викладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними в частині розірвання договору та виселення без надання іншого приміщення., і вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.

Щодо вимог про стягнення заборгованості, слід вказати ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 укладено договір № 325 на оренду ліжко-місць в гуртожитку. Пунктами 1, 3, 4 якого передбачено, що в оренду передано кімнату № АДРЕСА_1, ліжко-місце у кількості 2 л/м з орендною платою у розмірі 425 грн. за ліжко-місце/місяць.

Згідно планового кошторису витрат на утримання гуртожитку по АДРЕСА_1 в ТОВ «Черемшина-2012» в IV кварталі 2013 році вартість оренди 1 ліжко-місця в місяць становить 425 грн.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР.

Статтею 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, ( яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Пунктом 39 цього ж «Положення …» передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця.

В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, договором № 325 від 01 жовтня 2013 року, укладеного між сторонами, визначено термін дії договору з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2014 року. ( Пункт 13 Договору)

Пунктом 3 даного Договору сторонами погоджено орендну плату за користування житловим приміщення у розмірі 425 грн. за ліжко-місце/місяць. Крім того сторони погодили, що зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення Додаткової угоди в письмовій формі. (пункт 11 Договору). Аналогічна норма закріплена і в ст. 654 ЦК України.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач у справі уклавши договір оренди ( найму) житлового приміщення кімнати №325 (що складається із 2 ліжко-місць) в гуртожитку по АДРЕСА_1, Київської області власником якого є позивач у справі ТОВ «Черемшина-2012» всупереч вимогам ст.ст. 810, 815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов'язання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість по оплаті.

З наданого до суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Черемшина-2012» вбачається заборгованість відповідача станом на 31 травня 2015 року становить 28 604 грн.. Разом з тим суд враховує, що сторони, укладаючи 01 жовтня 2013 року договір №325про оренду ліжко-місць в пункті 3 погодили істотну умову договору - ціну оренди одного ліжко-місця в сумі 425 грн., що становить 850 грн. за 2 ліжко-місця в місяць.

Змін до вказаного пункту, щодо ціни позову, в письмовому порядку як визначено в пунктом 11 Договору та передбачено ст. 654 ЦК України, сторони не вносили з моменту укладення і до цього часу, тому суд вважає, що саме із вказаної ціни оренди повинна бути нарахована сума оплати за користування вказаним приміщенням.

Таким чином сума нарахування за період з травня 2015 року по квітень 2017 року по 850 грн. за місяць. Разом до сплати становить 20 400 грн.. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення №235 від 12 травня 2017 року на суму 1600 грн. та №234 від 12 травня 2017 року на суму 1600 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1141,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 810, 811, 820 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 гурт. кімната 325, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина - 2012» (юридична адреса 08133, АДРЕСА_1 ЄРДПОУ 38379858) заборгованість по оплаті оренди житла в розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста грн.) та сплачений судовий збір в розмірі 1 141,12 грн. (одна тисяча сто сорок одна грн. 12 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич