АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/613/17 Номер провадження 22-ц/786/2954/17Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом. Зазначав, що є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються в його квартиру АДРЕСА_1. У лютому 2017р. він отримав повідомлення від відповідача про наявність заборгованості на загальну суму 27 562,15 грн. Просив визнати неправомірними дії Диканського ККП щодо нарахування вказаної заборгованості, зобовязати відповідача здійснити перерахунок вартості наданої послуги в опалювальний період 2016-2017 роки та стягнути моральну шкоду 50 тис.грн.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є наймачем (користувачем) квартири загальною площею 68,3кв. м. за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням Диканської селищної ради від 27 липня 2003 року створено Диканський КПП (а.с. 40).

Позивач та члени його сімї відповідно до договору про надання послуг теплопостачання від 15 серпня 2003 року, укладеного з Диканським ККП, отримують послуги з теплопостачання (а.с. 122).

Згідно претензії, яка була отримана позивачем 24 лютого 2017 року, станом на 04 лютого 2017 року за ним рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги, що надаються Диканським ККП, а саме за послуги з централізованого опалення на суму 16 045, 34 грн. (а.с. 7).

Частину коштів за спожиту теплову енергію позивачем, як особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом 2-ї групи, було відшкодовано Управлінням соціального захисту населення Диканської РДА, відповідно до визначених державою норм. Площа житла, на яку надається знижка, становить 21 кв.м. опалюваної площі на кожну особу, яка постійно проживає з позивачем у житловому приміщенні і має право на знижку плати та додатково 10,5 кв.м. на сімю, що становить 52,5 кв.м. щомісячно компенсувала держава, що було підтверджено в судовому засіданні представниками відповідача та третьої особи, Управління соціального захисту населення Диканської РДА.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з наявності між сторонами договірних відносин, які повинні виконуватись відповідно до умов цього договору.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Диканський ККП надавало позивачу комунальні послуги, від їх отримання позивач не відмовлявся, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками по оплаті за житлово-комунальні послуги, згідно яких позивачем частково вносилася плата за користування такими, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ця послуга.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з вимогами ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Так, відповідно до п. 2.2 Договору № 724 від 15 серпня 2003р., укладеного між ОСОБА_2 та Диканським ККП, у разі зміни тарифів, діючих на час укладення Договору, за рішенням органу місцевого самоврядування, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни інших умов Договору.

Рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 17 жовтня 2016 року №196 «Про погодження Диканському ККП тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення» погоджено Диканському ККП тарифи для потреб населення.

Пунктом 3 цього рішення зобовязано Диканський ККП щомісячно проводити розрахунок вартості послуги з централізованого опалення.

Саме зазначеним рішенням Диканської селищної ради керувався відповідач, здійснюючи нарахування позивачу сум за отримані послуги.

При цьому, суди, як першої, так і апеляційної інстанції, позбавлені можливості здійснювати аналіз рішення селищної ради від 17 жовтня 2016 року №196, оскільки зазначене рішення не є предметом даного спору, позивачем не оскаржувалось, а Диканська селищна рада не є стороною по справі та залучена позивачем до участі в якості третьої особи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27 червня 2017р. не спростовує висновків місцевого суду про те, що рішення № 196 селищної ради не було визнано комітетом незаконним з моменту його прийняття.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та впливу на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2017 року ОСОБА_2 отримав претензію Диканського ККП про наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення, що підлягає погашенню.

Таким чином, визнання незаконним дій щодо нарахування заборгованості не встановлює для споживача будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є претензією, а оскарження такого роду вимог добровільного врегулювання спору, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Крім того, викладення позивачем позовна вимога відносно зобовязання відповідача здійснити перерахунок вартості наданої послуги в опалювальний період 2016-2017 роки є неконкретизованою, так як ОСОБА_2 не ставить питання щодо проведення такого перерахунку у відповідності до умов укладеного ним з відповідачем договору чи конкретних правових норм та нормативних документів.

Відносно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то з огляду на положення п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено для споживачів відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), отже, вказана позовна вимога ОСОБА_2 не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1