Справа № 159/4339/17
Провадження № 2/159/1398/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Ковель Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки виникали непорозуміння та конфлікти, у звязку з чим позивач була змушена забрати дитину та переїхати проживати на іншу квартиру, яку винаймає. Позивач вказує, що сімя розпалась та подружні стосунки сторони не підтримують.

Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 90.

В судове засідання позивач не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого 23.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, сторони одружились 23.04.2004 року, про що зроблено актовий запис за № 90.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину Єлизавету, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід розірвати шлюб між сторонами.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті останньою судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 90.

Стягнути з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_1, судові витрати по справі в сумі 640 ( шістсот сорок ) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні при її оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: П.Ю. Бойчук