Справа № 309/3593/17
Провадження № 2/309/1979/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

при секретарі: Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

до

Хустської міської ради

про визнання права власності на земельну ділянку,

с у д

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2Я, звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 01.05.2005 р., відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,06 га, призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в м. Хуст, по вул. Дружби №72. Дана земельна ділянка належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно державного акту І-ЗК №028260. Єдиним спадкоємцем після смерті батька була її мати ОСОБА_4, яка прийняла спадщину і якій було видано свідоцтво про прийняття спадщини, а саме на 1/2 частини житлового будинку. В частині спадкових прав на земельну ділянку, які виникли у матері після прийняття спадщини-державний нотаріус повідомила, що відсутня необхідність у оформленні спадкових прав саме на земельну ділянку, так як остання автоматично переходить у власність спадкоємця разом з житловим будинком. В подальшому ОСОБА_4 подарувала їй згідно договору дарування від 08.12.2005 року житловий будинок, що розташований в м. Хуст, по вул. Дружби №72. На сьогоднішній день у неї як у законного власника будинку виникла необхідність в оформленні права власності на земельну ділянку площею 0,06 га, , яка розташована в м. Хуст, по вул. Дружби №72., але реалізувати таке право в позасудовому порядку не має можливості. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в м. Хуст, по вул. Дружби №72.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не зявився, подав суду заяву провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного .

В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_3, якому належала на праві приватної власності згідно державного акту І-ЗК №028260 земельна ділянки площею 0.06 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Хуст, вул.. Дружби №72 . Єдиним спадкоємцем після смерті батька була мати позивачки ОСОБА_4, яка прийняла спадщину і якій було видано свідоцтво про прийняття спадщини, а саме 1/2 частини житлового будинку. В подальшому мати позивачки подарувала їй згідно договору дарування від 08.12.2005 року житловий будинок, що розташований в м. Хуст, по вул. Дружби №72. Позивачка як законний власник будинку бажає оформити право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, яка розташована в м. Хуст, по вул. Дружби №72, але в позасудовому порядку реалізувати таке право не має можливості.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України.

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Як встановлено судом, попередньому землевласнику та власнику будинку ОСОБА_3, згідно державного акту на право приватної власності на землю акту І-ЗК №028260 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,06 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована в м. Хуст, вул..Дружби 72.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК , а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3 на земельну ділянку, суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,06 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована в м. Хуст, вул..Дружби 72.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 61, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України та ст.ст.377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» с у д

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована в м.Хуст, по вул.Дружби №72.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_6