Справа №639/6956/17
Провадження №2/639/2634/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

06 грудня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Баркова Н.В., розглядаючи заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, зазначивши третіми особами: ОСОБА_4 та Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мендєлєєва, буд. 21, укладений 04.10.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, реєстраційний номер №2058.

До відкриття провадження у справі представником позивача ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, в останній просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення юридично значимих дій щодо спірного майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Харків, вулиця Мендєлєєва, 21.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 мотивує тим, що предметом позову є права на спільне домоволодіння, а також земельну ділянку, враховуючи той факт, що подальша передача цього майна, зміна власника та оформлення прав на спірне майно призведуть до ускладнення розгляду справи та унеможливлять встановлення обєктивної істини по справі та ухвалення законного рішення.

Суддя, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Представником позивача не надано жодних належних доказів, які б достовірно підтверджували, що вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення юридично значимих дій щодо спірного майна, а саме житлового будинку та вчинення земельної ділянки розташованих за адресою: м. Харків, вулиця Мендєлєєва, 21 призведуть до ускладнення розгляду справи та унеможливлять встановлення обєктивної істини по справі та ухвалення законного рішення. При цьому слід враховувати, що предметом позову ОСОБА_2 є не визнання за нею права власності на будинок, або частину будинку чи земельну ділянку, а вирішення питання щодо недійсності правочину з приводу продажу частини будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вулиця Мендєлєєва, 21. Однак матеріалах справи є дані лише щодо належності позивачу 1/2 частини вищевказаного будинку, беззаперечні відомості про належність даного будинку будь-яким іншим особам, які зможуть розпорядитись будинком, або його частиною, представником позивача не надано.

Таким чином, зазначений в заяві вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на весь будинок та земельну ділянку за адресою: м. Харків, вулиця Мендєлєєва, 21 не є співмірним із заявленими позовними вимогами і може призвести до порушення прав третіх осіб.

Представнику позивача розяснюється, що відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, він має право звернутись з заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи при наявності для цього законних підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 151-153, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Баркова