Справа № 648/3205/17
Провадження № 4-с/648/14/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Білозерський районний суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Рибас А.В.,

секретаря Кравченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, зацікавлена особа: Білозерський районний відділ ДВС ГТУЮ у Херсонській області на дії Білозерського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області,-

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 11.04.1996 року Білозерським районним судом Херсонської області було видано виконавчий лист №2-195, за яким він є стороною виконавчого провадження, а саме боржником. 23.12.2003 року було відкрито виконавче провадження. 08.12.2005 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна. 20.02.2012 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення. 17.10.2017 року заявник звернувся виконавчої служби із заявою про зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, однак у відповіді було зазначено, що виконавче провадження було завершено та знищено у звязку із закінченням терміну зберігання, а тому заявник має право звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту нерухомого майна боржника є неправомірною, у звязку з чим арешт з майна необхідно зняти. У звязку з викладеним, просив зняти арешт з майна, накладений в межах виконавчого провадження постановою ВДВС Білозерського РУЮ у Херсонській області серія та номер АА 229962 від 08.12.2005 року.

Скаржник та його представник в судове засідання не зявилися, повідомлялися у встановлений законом порядку. Надали до суду заяву про розгляд справи скарги у їх відсутність. Зазначили, що скаргу підтримують в повному обсязі, просять її задовольнити.

Представник Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надала клопотання про розгляд справи без їх участі, рішення просила прийняти на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби від час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 17.10.2017 року скаржник звернувся до начальника Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, відкритого 23.12.2003 року за виконавчим листом від 11.04.1996 року № 2-195.

Згідно листа № 15448 від 20.10.2017 року Білозерського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області скаржника повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-195 від 11.04.1996 року, виданого Білозерським районним судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2.

23.12.2003 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову.

Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в рамках виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Частинами 1, 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

20.02.2012 року державним виконавцем завершено виконавче провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно дост.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка набрала чинності 05.10.2016 року) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Враховуючи, що на сьогоднішній день виконавче провадження, за яким накладено арешт, не знаходиться на виконанні ВДВС, суд дійшов переконання щодо недоцільності арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням, враховуючи вимоги ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка набрала чинності 05.10.2016 року).

На вищевикладених підставах, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині скасування арешту майна боржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, зацікавлена особа: Білозерський районний відділ ДВС ГТУЮ у Херсонській області на дії Білозерського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області- задовольнити.

Скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1, накладений постановою про арешт майна боржника, серія АА № 229962 від 08.12.2005 року, винесену відділом державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 2744418 від 27.12.2005 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали суду.

Суддя Рибас А