Пр. № 4-с/521/119/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за скаргою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, заінтересована особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу незаконною, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У серпні 2017р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з зазначеною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2013року по справі №1519/21068/12 було задоволено позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення. 25 квітня 2013р. на виконання зазначеного рішення Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №1519/21068/12. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було подано виконавчий лист до примусового виконання. Вказував, що 25 травня 2017 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області (далі Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області) ОСОБА_3 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначав, що виконавчим листом №№1519/21068/12, виданим 25 квітня 2013р. зобовязано ОСОБА_2 за власний рахунокпривести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення. Так, як приведення обєкту до попереднього стану є діями, що можуть проводитися без боржника, державний виконавець повинен був здійснити виконання рішення суду у спосіб встановлений даним рішенням, а саме за рахунок боржникапривести самочинно реконструйований обєкт нерухомого майна до попереднього стану, для чого вжити заходів щодо арешту виявленого майна у відповідних межах, а також здійснити інші заходи, передбачені ст.ст. 48, 56, 68 Закону України „Про виконавче провадження у відповідності до повноважень наданих державному виконавцю цим Законом для забезпечення повного та фактичного виконання рішення суд, та не мав ніяких законних підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві, чим саме порушив положення Закону України «Про виконавче провадження». Зазначав, що зазначена постанова була отримана Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради лише 28 серпня 2017 року.

Зазначав, що зазначена постанова була отримана Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради лише 28 серпня 2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини скаржник просив суд вважати строк для подання скарги порушеним з поважних причин та поновити пропущений строк; визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документу стягувану від 25 травня 2017 року, винесену головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 та винести відповідну ухвалу; зобовязати Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відновити виконавче провадження по виконанню вимог виконавчого листа № 1519/21068/12 виданого 25.04.2013 року, про зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення.

В судове засіданні представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 09 лютого 2017року, не зявився, надав до суду заяву, якою доводи скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі (а.с.3зв.).

Представник Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області у судове засідання з розгляду скарги не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про порядок розгляду скарги, а також письмових заперечень на скаргу до суду не надходило(а.с.15).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку , що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.385 ЦПК скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подана до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2013року по справі №1519/21068/12 було задоволено позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення (а.с.4).

25 квітня 2013р. на виконання зазначеного рішення Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №1519/21068/12 (а.с.4).

Встановлено, що 25 травня 2017 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області (далі Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області) ОСОБА_3 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.5).

Вмотивувальній частині постанови від 25 травня 2017 року державним виконавцем викладено обставини, що стали підставою для прийнятого ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме зазначено, що: «КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» було надано державному виконавцю кошторис на виготовлення проектної документації для виконання виконавчого листа № 1519/21068/12, на суму 12312,00 грн.

Державним виконавцем було спрямовано лист до Одеської міської ради, щодо сплати коштів або надання згоди на сплату коштів за виготовлення проектної документації, повязаної з приведенням у первинний стан квартири АДРЕСА_2. На що останні повідомили, що Одеська міська рада не є стягувачем за виконавчим листом, та зазначили, що Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є самостійним органом Одеської міської ради та юридичною особою.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено обовязковість авансування витрат виконавчого провадження, а саме: у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Стягувачу було спрямовано лист з попередженням, щодо його повернення, у разі не проведення авансування витрат за зазначеним виконавчим провадженням. Проте, не зважаючи на попередження державного виконавця, заявником була надана відповідь за змістом від 27.04.2017 року» (а.с.5-5зв).

Крім того, судом встановлено, що вказана постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 25 травня 2017 року була отримана Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради лише 28 серпня 2017року, про що свідчить супровідний лист(а.с.6).

Будь-яких доказів того, що скаржник отримав вказану постанову вчасно, державний виконавець суду не надав.

Даний факт свідчить про те, що скаржник дійсно не отримував дану постанову і не міг її своєчасно оскаржити.

Згідно ст.114 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обовязковими до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобовязана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судом встановлено, що лист Малиновської районної адміністрації ОМР № 1081/01-20 від 24 квітня 2017року, на який посилається державний виконавець не містить відмови у здійсненні авансування витрат на проведення виконавчих дій, а за своїм змістом носить розяснювальний характер відносно застосування норм чинного законодавства, які мають бути застосовані для повного і фактичного виконання рішення суду(а.с.9-9зв.).

Також, державний виконавець не прийняв до уваги ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року, якою апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено та скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року по справі №1519/21068/12, якою задоволено подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, погодженого начальником Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ - ОСОБА_4, та встановлено подальший порядок та спосіб виконання вказаного виконавчого листа, про зобовязання ОСОБА_2 за власний рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення, а саме: за рахунок Малиновської районної адміністрації привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення(а.с.7-8).

Згідно із ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цимЗаконом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятимивідповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.

Так, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, на виконання якого видано виконавчий лист №1519/21068/12, зобовязано ОСОБА_2 за власний рахунокпривести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану згідно із технічною документацією на приміщення.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 63 Закону України „Про виконавче провадження, якщо рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення,передбачених цим Законом.

Тобто, державний виконавець повинен здійснити виконання рішення суду у спосіб встановлений даним рішенням, а саме за рахунок боржникапривести самочинно реконструйований обєкт нерухомого майна до попереднього стану, для чого вжити заходів щодо арешту виявленого майна у відповідних межах, а також здійснити інші заходи, передбачені ст.ст. 48, 56, 68 Закону України „Про виконавче провадження у відповідності до повноважень наданих державному виконавцю цим Законом для забезпечення повного та фактичного виконання рішення суду.

Встановлено, що державний виконавець у мотивувальній частині постанови від 25 травня 2017 року посилається на ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено обовязковість авансування витрат виконавчого провадження, а саме: у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Однак, відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2)авансового внеску стягувана;

3)стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця,

повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Тобто, виходячи із змісту даної норми Закону, посилання державного виконавця на обовязковість здійснення стягувачем авансування витрат виконавчого провадження є безпідставним, з огляду на встановлений судом спосіб виконання рішення, а саме за рахунок боржника - ОСОБА_2

До того ж, в порушення вищевказаної ухвали апеляційного судуОдеської області від 25 січня 2017 року, якою апеляційну скаргу Малиновськоїрайонної адміністрації Одеської міської ради задоволено та скасовано ухвалуМалиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року по справі №1519/21068/12(а.с.7-8).

Отже, державний виконавець повинен був здійснити виконання рішення суду у спосіб встановлений даним рішенням, а саме за рахунок боржникапривести самочинно реконструйований обєкт нерухомого майна до попереднього стану, для чого вжити заходи щодо виявлення доходів та майна боржника, після чого звернути стягнення на виявлені доходи та майно у відповідних межах, а стягнуті з боржника кошти мають бути використані як кошти стягнуті з боржника на витрати виконавчого провадження, що повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, у відповідності до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає, що строк на оскарження вказаної постанови скаржником пропущений з поважних причин, оскільки державний виконавець після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу не направив її до скаржника вчасно, чим порушив права останнього на оскарження вказаної постанови(а.с.10).

Керуючись ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», 383-385 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, заінтересована особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу незаконною, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04 жовтня 2016 року, серії ВП№49248147 по примусовому виконанню виконавчого листа №1519/2-4/11, виданого 19 червня 2014року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання ОСОБА_6 за свій рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_4 до попереднього стану, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови площею 14,5 кв.м.

Зобовязати державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відновити виконавче провадження відкрите на виконання виконавчого листа №2-471/11, виданого 11 листопада 2011року Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання ОСОБА_7 за свій рахунок привести самовільно реконструйований балкон квартири №48 будинку №19, корп.2 по вул. Космонавтів, в м. Одесі, до попереднього стану, згідно із технічною документацією на квартиру.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М.Сегеда