Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2262/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

06.12.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 14 144, 47 грн. переплаченої пенсії за період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що з вересня 2009 року відповідач перебуває на обліку в Світловодському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області, та отримує пенсію розмір якої визначено із розрахунку 86% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» чинної станом на час звернення за призначенням пенсії. 6 серпня 2012 року на підставі заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії і наданої нею довідку прокуратури Кіровоградської області №18-209-12 від 2 серпня 2012 року про розмір заробітної плати за посадою, на якій вона працювала, Управлінням проведено перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року при якому застосовано пенсійну ставку - 86% від нового посадового окладу та не враховано зміни у законодавстві і зменшення розміну пенсії до 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати. Вказану невідповідність встановлено при перевірці пенсійної справи 13 червня 2016 року. За період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2015 року виникла переплата пенсії у розмірі 14 144 грн. 47 коп. Так, як відповідач не з'явився на запрошення позивача для вирішення спірного питання, позивач проси задовольнити його вимоги.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач клопоче перед апеляційним судом про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми матеріального права. Позивач стверджує, що суд не розрізнив відмінність між надмірно виплаченими Управлінням коштами, які є виключно переплатою, а не пенсією, тому на виниклі між сторонами відносини не регулюються ст. 1215 ЦК України.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду спарви, свого представника в судове засідання не направив, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв'язку з обмеженим фінансуванням на відшкодування витрат на відрядження.

Відповідач, також належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх сторін по справі, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-17 внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ІХ) згідно з якими пенсія працівникам прокуратури призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З часу набрання цим Законом чинності розмір пенсії прокурорів і слідчих є фіксованим і збільшенню залежності від стажу роботи не підлягає.

Відповідно до ч. 18, ч. 19 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ІХ), в редакції чинній станом на 13 червня 2012 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

31 травня 2012 року Кабінетом Мінітсрів України прийнято постанову № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», згідно якої з 14 червня 2012 року затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури.

Суд першої інстанції встановив, що з вересня 2009 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Світловодському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області, та отримує пенсію призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинного на той час Закону №1789-ІХ) та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі розмірі 86% від суми її місячної (чинної) заробітної плати з урахуванням збільшення на 2 % за кожен повний рік роботи понад 10 років на визначених Законом посадах, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

6 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до Управління за перерахунком пенсії на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-209-12 від 2 серпня 2012 року про розмір заробітної плати за посадою, на якій вона працювала.

Того ж дня, Управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 1 липня 2012 року при якому застосовано пенсійну ставку у розмірі 86% від нового посадового окладу відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Пенсійна ставка у розмірі 80% від суми їх місячної (чинної) заробітної плати позивачем відносно відповідача не застосовувалася.

У червні 2016 року позивачем встановлено невідповідність розміру перерахованої пенсії ОСОБА_2 вимогам закону України «Про прокуратуру», в результаті чого за період з 1 липня 2012 року по 31 березня 2015 року позивач обрахував переплату пенсії відповідачу у розмірі 14144 грн. 47 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено наявність зловживань з боку відповідача чи надання ним недостовірних даних, а також рахункової помилки.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Між сторонами по справі відсутній спір про наявність надміру виплаченої пенсії відповідачу та розміру такої переплати.

До виниклих між сторонами по справі відносини щодо повернення надіміру здійснених пенсійних виплат також застосовуються положення Глави 83 ЦК України.

Зокрема, за нормою ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, за загальним правилом безпідставно набута пенсія не підлягає поверненню, але закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Недобросовісність з боку одержувача пенсії, як підстава для цивільно-правової відповідальності перед органом, що її призначив, також передбачена ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак добросовісність набуття права на майно презюмується.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення коштів.

Безпідставно набуті кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-151цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції на підставі наданих йому доказів дійшов правильного висновку про відсутність підставі для встановлення факту призначення та виплати ОСОБА_2 пенсії надміру внаслідок зловживання з її боку чи внаслідок надання страхувальником недостовірних даних на час нарахування чи перерахунку пенсії.

Власне, позивач і не посилався на наявність вказаних фактів.

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Судом першої інстанції зробив правильний установок про недоведеність належними та допустимими доказами наявність рахункової (лічильної) помилки, допущеної відповідальними особами позивача внаслідок неправильного здійснення арифметичних підрахунків через невміння, неуважність чи інших суб'єктивних причин. Позивач не виконав свій процесуальний обов'язок, встановлений ст. 10, 60 ЦПК України, і не надав суду актів службового розслідування даного випадок з відповідними висновками чи інших допустимих доказів.

Саме по собі застосування органом Пенсійного фонду України пенсійної ставки, передбаченої законом, який втратив чинність, не може вважатися рахунковою помилкою.

За відсутності доведених фактів недобросовісності одержувача пенсії, неправильності наданих страхувальником даних, рахункової помилки з боку платника пенсії та добровільність при її виплаті з боку останнього унеможливлює стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що надміру виплачені відповідачу кошти не являються пенсією ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем законодавства так, як в ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ІХ) та ст. 50 в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посиланням на які позивачем обґрунтовував законність пред'явлених ним вимог, йдеться про пенсії і саме пенсію було призначено та виплачено ним відповідачу над встановлений законодавством розмір.

Апеляційний суд встановив, що першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області відхилити, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: