Провадження № 2/537/1012/2017
Справа № 537/3288/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьоря С.І, при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до юридичної особи ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення успадкованої суми недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на її користь грошові кошти у розмірі 87 392,75 грн., які належать їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 05 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №417, спадкова справа №13/2017.

Свої вимоги мотивувала тим, що у її батько ОСОБА_5, який помер 23 листопада 2016 року, у 1986 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, мав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії А №406862 від 05.03.2002 року та вкладку до нього від 05.03.2002 року за №161764 із зазначенням учасника ЛНА на ЧАЕС, перебував на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Полтавської області як одержувач державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2017 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 417, спадкова справа №13/2017, вона є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається, з: доплати до пенсії спадкодавця у сумі 42 139,23 грн., що належала до виплати померлому за період з 05.11.2010 року по 05.07.2011 року, та доплати до пенсії спадкодавця у сумі 45 253, 52 грн., що належала до виплати померлому за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, на підставі довідки, виданої ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області 20.06.2017 року за №15182/02-09. Загальна вартість спадкового майна 87 392,75 грн.. 10.07.2017 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою та просила виплатити їй зазначені вище кошти і не порушувати її законне право, як члена сім'ї померлого (його дочки) на отримання сум пенсії, які належали її батькові, але не були одержані ним за життя. Рішенням відповідача, оформленого у вигляді листа за №133Л-14 від 20.07.2017 року, до компетенції якого належить нарахування та виплата пенсії, їй було підтверджено зафіксовану у виплатних документах по рішенню суду, з урахуванням виплаченого, загальної суми заборгованості ОСОБА_5, учаснику ЛНА на ЧАЕС в розмірі 87 392,75, на яку вона і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але, посилаючись на те, що фінансування для погашення заборгованості по рішеннях суду з Державного бюджету на даний час не здійснюється, в зв'язку з відсутністю достатніх ресурсів в Державному бюджеті, який є джерелом покриття зазначених втрат, у виплаті зазначеної суми на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено і запропоновано звернутися до управління державної казначейської служби в Полтавській області. Вважає, що посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої її батькові пенсії незаконне, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Враховуючи вищевикладеного, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, згідно заяви просить розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне:

ОСОБА_5 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №406862 від 05.03.2002 року та вкладкою №161764 до вказаного посвідчення.

Внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_5 з 21.02.2002 року було безстроково встановлено II групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК № 0060034 від 21.02.2002 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебував на обліку в ОСОБА_2 обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримував пенсію по інвалідності, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05.07.2011 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2012 року, зобовязано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м.Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_5 державної пенсії по інвалідності відповідно до ст. 50, п. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної позивачу, відповідно до ст. 50, п. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати з 26.02.2011 року з урахуванням проведених виплат за період з 05.11.2010 року по 05.07.2011 року.

На виконання вказаної постанови суду від 05.07.2011 року та виконавчого листа від 25.09.2012 року, який видано на її виконання, відповідач здійснив перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_5 за період з 05.11.2010 року по 05.07.2011 року та нарахував доплату у розмірі 42 139 грн. 23 коп., однак вказана доплата не виплачена через відсутність фінансування.

Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 16.09.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснити ОСОБА_5 перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи і з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням фактично виплачених сум та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснити ОСОБА_5 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання вказаної постанови суду від 16.09.2014 року, відповідач здійснив перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_5 за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та нарахував доплату у розмірі 45 253 грн. 52 коп., однак вказана доплата не виплачена через відсутність фінансування.

23 листопада 2016 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №339118, виданим ОСОБА_2 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст..52 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2017 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №417, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з доплати до пенсії спадкодавця у сумі 42 139,23 грн., що належала до виплати померлому за період з 05.11.2010 року по 05.07.2011 року та доплати до пенсії спадкодавця у сумі 45 253, 52 грн., що належала до виплати померлому за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою, відповідно до якої просила виплатити їй донараховану пенсію ОСОБА_5, і не порушувати її законне право, як члена сімї померлого на отримання сум пенсії, які належали її батькові, але не були одержані за життя.

Листом від 20.07.2017 року за вих..№133/І-14 Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило ОСОБА_1 про те, що доплати пенсій за період з 05.11.2010 року по 05.07.2011 рік в сумі 42 139 грн. 23 коп. та за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік в сумі 45 253 грн. 52 коп. нараховані, але не виплачені через відсутність відповідного фінансування.

Як встановлено судом, грошові кошти, які просить стягнути з відповідача на її користь позивачка, є фактично сумою пенсії, яка нарахована відповідачем на користь померлого 23.11.2016 року ОСОБА_5 на виконання постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05.07.2011 року та постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 16.09.2014 року.

Тобто судом встановлено, що вказані постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області виконані частково, зокрема проведено перерахунок пенсій, нараховані відповідні доплати, однак вказані суми доплат не виплачено у зв»язку з відсутністю відповідного фінансування.

Відповідно до ст..255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ст..257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст..1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст.258 КАС України передбачено, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно ст..15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст..3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.1, 2 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, що затверджений Постановою КМУ №440 від 03.09.2014 року, цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, інвентаризації та погашення заборгованості за ними і згідно даного Порядку боржником є зазначений у рішенні суду або виконавчому документі субєкт, який повинен сплатити кошти або вчинити інші дії майнового характеру щодо особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено це рішення.

П.п. 3, 4 вказаного Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Заявник подає органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення із зазначенням (щодо кожного рішення подається окрема заява): реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку) із зазначенням назви банку, його МФО, коду згідно з ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через підприємства поштового звязку (прізвище, імя, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), якщо зазначений рахунок відсутній; місця реєстрації (проживання); номерів засобу звязку. До заяви додаються: оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірена його копія); копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); копія паспорта громадянина України; документи, що підтверджують повноваження представника, оформлені відповідно до вимог законодавства (у разі залучення). У разі подання органу державної виконавчої служби виконавчого документа заявник додає до нього копію судового рішення (за наявності). У разі зміни способу і порядку виконання рішення, зміни стягувача за судовим рішенням на його спадкоємця (правонаступника) до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду.

Згідно п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений Постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу її вимог або заперечень.

Позивачкою суду не надано жодного належного доказу того, що вона, в порядку передбаченому ст..264 КАС України та ст..15 Закону України «Про виконавче провадження», зверталась до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області, який ухвалив вказані вище постанови на користь спадкодавця ОСОБА_5, із заявами про заміну вибулої сторони (спадкодавця ОСОБА_5Г.) її правонаступником.

Враховуючи викладене, а також те, що спірні правовідносини фактично виникли у зв'язку з неповним виконанням судових рішень, які ухвалені на користь спадкодавця ОСОБА_5, несплачена спадкодавцю сума пенсії, яка підлягала виплаті на його користь за рішеннями суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні ст..ст. 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягала виплаті спадкодавцю ОСОБА_5 в порядку виконання постанов адміністративного суду і позивач, як спадкоємець померлого ОСОБА_5, не позбавлена можливості вчинити дії щодо заміни сторони виконавчого провадження та звернення вказаних постанов до примусового виконання, то у задоволенні позову необхідно відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.46, 107 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення успадкованої суми недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: