АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 616/444/17 Головуючий суддя І інстанції Нестайко Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/6471/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» про тлумачення правочину та визнання зобовязання припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ПАТ «Підсереднє» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. При цьому позивач посилався на те, що вказана земельна ділянка відповідно до умов договору оренди використовується ПАТ «Підсереднє» для вирощування сільськогосподарських культур. Договір оренди з ОСОБА_4 як власником земельної ділянки площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, був укладений 01.01.2007 р. строком на 10 років. Зареєстрований цей договір 23.11.2007 р. ОСОБА_3 у 2013 році успадкувала земельну ділянку. Усупереч умов договору весною 2017 року ОСОБА_3 самовільну засіяла вказану земельні ділянку соняшником, позбавивши орендаря можливості провести комплекс весняно-польових робіт та посіяти сільгоспкультури, які планувало ПАТ «Підсереднє». Вважаючи, що строк дії договору не закінчився, так як він починається з моменту державної реєстрації договору, позивач просив зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії на земельній ділянці до моменту припинення дії договору оренди землі.

ОСОБА_3 предявила зустрічний позов до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення правочину договору оренди земельної ділянки, стосовно строку дії договору та визнання договірного зобовязання припиненим. ОСОБА_3 просила розтлумачити пункти 8,20,29,31,35,41 укладеного договору таким чином, що сторони в укладених договорах не узгодили конкретного строку дії договорів оренди земельних ділянок, а строк виконання зобовязання орендодавця щодо надання земельних ділянок у користування орендарю та кореспондуючого цьому зобовязанню права орендаря на володіння та користування орендованою земельною ділянкою визначили тривалістю в 10 років з моменту передачі земельної ділянки орендодавцю згідно акту приймання передачі. ОСОБА_3 також просила визнати договірне зобовязання за вказаним договором припиненим.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року позов ПАТ «Підсереднє» задоволено повністю. Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди орендареві - публічному акціонерному товариству «Підсереднє», у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 5,5389 га, кадастровий № :02:000:0643 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 01 січня 2007 року між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством «Підсереднє», зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи від 23.11.2007 року за № 61.

ОСОБА_3 у позові до публічного акціонерного товариства «Підсереднє» про тлумачення правочину та визнання зобовязання припиненим відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Підсереднє» 1600,00 (одну тисячу шістсот) гривень у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні ПАТ «Підсереднє» та задовольнити її в повному обсязі її зустрічний позов.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним, судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказала, що суд безпідставно відмовив у тлумаченні договору, відмовивши таким чином у доступі до правосуддя. Послалась на те, що судом було залишено поза увагою, що відповідно до тексту укладеного договору орендоване майно не було передане, і відповідні акти відсутні. Вважає, що судом невірно застосовано положення статей 251 та 252 ЦК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення осіб, що зявились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_5 дала показання, що коли у 2007 році орендодавці укладали з ВАТ «Підсереднє» договори оренди землі, про реєстрації цих договорів не йшлося. У 2016 році група орендодавців написали листи директору ПАТ «Підсереднє», попередивши про свої наміри самостійно обробляти земельні ділянки після закінчення строку дії договорів. Лише у листопаді 2016 року отримали відповідь, що строк дії договорів відраховується з моменту державної реєстрації договорів, хоча директор ПАТ «Підсереднє» ОСОБА_6, виступаючи перед людьми у с. Сірий Яр весною 2016 року, говорив, що договори оренди діють до 01.01.2017 р.

ОСОБА_4 за договором оренди землі від 01.01.2007 р. (далі Договір) передала земельну ділянку площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, в оренду ПАТ «Підсереднє» (яке раніше іменувалося ВАТ «Підсереднє», що не оспорюється сторонами) строком на 10 років (а.с.7-10).

ОСОБА_4 на час укладення Договору була власником вказаної земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на земельну, виданим 01.03.2005 р. (а.с.13).

Пунктом 41 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

23 листопада 2007 року зазначений Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 61.

01.01.2007 р. між сторонами договору був підписаний також акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 успадкувала земельну ділянку площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 18).

10 квітня 2017 року ПАТ «Підсереднє» направило відповідачеві претензію щодо недопустимості вчинення дій, які перешкоджають орендареві повною мірою користуватися орендованою земельною ділянкою (а.с. 45).

На підставі акту, складеного 30.05.2017 р. комісією з участю представників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради, встановлено, що на земельній ділянці площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, посіяно та росте соняшник та закопані деревяні кілки (а.с. 46-48).

Задовольняючи позовні вимоги первісного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що укладений між сторонами спору договір оренди земельної ділянки від 01.01.2007 р. є чинним, діями відповідача порушується право позивача на користування орендованою земельною ділянкою. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки термін дії спірного договору встановлено, то зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія судді погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Суд, визначаючи правовідносини між сторонами щодо строку дії Договорів, враховував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, відповідно до якої договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а не з моменту його укладення і з цього моменту слід відраховувати строк дії договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що строк дії спірного договору починається з моменту його державної реєстрації, оскільки такий порядок прямо передбачений законодавством, та норми законів мають вищу юридичну силу.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Зазначений обовязок орендодавця зафіксовано і у п. 29 укладених між сторонами Договорів оренди землі.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Так, за наявними в матеріалах справи доказами копії претензії ПАТ «Підсереднє», недопустимості вчинення дій, які перешкоджають орендареві повною мірою користуватися орендованою земельною ділянкою, адресоване ОСОБА_3 та копії акту, складеного 30.05.2017 р. комісією з участю представників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради, яким встановлено, що на спірній земельній ділянці посіяно та росте соняшник та закопані деревяні кілки, - судом першої інстанції було зроблено обґрунтований та належним чином вмотивований висновок про те, що орендарю вчинено перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував позивну вимогу ОСОБА_3 про тлумачення спірного договору, оскільки цю вимогу суд розглянув і відмовив у задоволенні зустрічного позову повністю, посилаючись на те, що вони за своїм змістом спрямовані на визначення іншого терміну закінчення строку дії договору оренди, ніж це визначив суд відповідно до закону, ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідач у зустрічному позові просив надати тлумачення умов укладеного сторонами договору оренди, які викладено наступним чином:

П. 8 договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

П. 20. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

П. 29. Обовязки орендодавця:

- передати земельну ділянку орендарю у стані, що відповідає умовам цього договору;

- відшкодувати орендарю капітальні витрати, повязані з поліпшенням стану земельної ділянки, яке проводилися орендарем за згодою орендодавця, а також витрати, повязані з оформленням та реєстрацією цього договору;

- не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.

П. 31. Обовязки орендаря:

- приступити до використання орендованої земельної ділянки після набуття чинності даного договору в строки, встановлені при реєстрації цього договору;

- виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та цим договором;

- використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі.

П 35. Дія договору припиняється у разі:

-закінчення строку, на який його було укладено;

-придбання орендарем земельної ділянки у власність;

-викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

-ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

П. 41. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів його державну реєстрацію Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах.

Невідємними частинами договору є:

-план або схема земельної ділянки;

-кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

-акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

-акт приймання-передачі обєкта оренди;

-копія Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4).

У ч. 2 ст. 213 та ст. 637 ЦК визначено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину/умов договору.

Стаття 213. Тлумачення змісту правочину.

1. Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

2. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

4. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають

Стаття 637. Тлумачення умов договору

1. Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

2. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до вказаних норм матеріального права необхідною підставою для тлумачення правочину (договору) є наявність спору стосовно його змісту. Суд наділений повноваженнями вирішувати вказані вимоги лише за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Під час тлумачення змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Зміст вказаних норм договору не свідчить про те, що сторони не узгодили конкретного строку дії договору оренди земельної ділянки, а також строк виконання зобовязання орендодавця. Ці умови договору мають достатню для усвідомлення сторонами правову визначеність, що сторони продемонстрували під час розгляду справи судом при обґрунтування своїх доводів та заперечень з приводу розглянутого судом позову.

При цьому підстави зустрічного позову за своїм змістом є доводами на спростування доводів основного позову і зводяться до того, що строк дії договору оренди, як реального правочину, починає спливати не пізніше передачі земельної ділянки за відповідним актом орендарю, тобто стосуються лише спору, який виник по суті основного позову орендаря про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою. Спору стосовно змісту вищевказаних умов договору по справі не виникло, тому колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність цих вимог. Належних і допустимих доказів для дострокового припинення договору оренди відповідач до суду не надав.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 323, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -