АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8977/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
Справа № 755/857/17 Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 р.

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до

ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом надання безперешкодного

доступу та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням (заочне) Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 р. відмовлено у задоволенні позову ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом надання безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі позивач просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18 квітня 2006 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки №31-7АК/04-2006И жилого приміщення (а.с.13-16).

Згідно п.1.2 Договору іпотеки - іпотекою забезпечується в повному обсязі виникнення грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №31-7АК/04-2006И від 18 квітня 2006 р., за Договором №678/31 про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки від 18 квітня 2006 р. та Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до Договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №678/31 від 18 квітня 2006 р., та за Договором про надання поновлювальної кредитної лінії №31-7АК/04-2006И від 18 квітня 2006 р., а саме по поверненню в повному обсязі отриманих в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору від 18.04.2006 р., кредитних коштів у сумі 42 000 дол.США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладання цього договору складає 212 100,00 грн.

Зобов'язання по поверненню отриманого кредиту за Кредитним договором від 18 квітня 2006 р. встановлено в термін до 18 квітня 2023 року, якщо іншій термін повернення кредиту не буде встановлено згідно до умов цього Кредитного договору.

За умовами п.1.4. предмет іпотеки - двокімнатна квартира; місцезнаходження (адреса) - кв.АДРЕСА_1, загальна пл.- 45,10 кв.м, жила пл. - 27,10 кв.м.

Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2006 р. за реєстровим №1432, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 18 квітня 2006 р.

13 лютого 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу № 2 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими право вимоги за Договором іпотеки щодо жилого приміщення №31-7АК/04-2006И від 18 квітня 2006 р., укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

06 квітня 2016 р. уповноважена особа ТОВ «Кей-Колект» звернулась до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. із заявою про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором прав на нерухоме майно Кобелєвою А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 квітня 2016 р., індексний номер 29199083 від 11.04.2016 р., відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

На підставі вищезазначеного рішення держреєстратором внесено запис від 06 квітня 2016 р. за №14112388 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки був погоджений сторонами в Договорі іпотеки жилого приміщення №31-7АК/04-2006И від 18 квітня 2006 р.

Постановлюючи рішення суд виходив, зокрема, з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що на момент реєстрації приватним нотаріусом Кобелєвою Д.M. права власності на спірну квартиру в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку був наявний Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем, що унеможливлює з'ясувати підстави набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки;

що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач, як колишній власник квартири, попереджений про виселення та в добровільному порядку звільнив квартиру, як і відсутні інші докази, які мали б підтвердити факт не проживання відповідача в квартирі, що була передана в іпотеку, більше одного року, що є предметом доказування у розумінні положень ч.2 ст.405 ЦК України;

що позивач в частині вимоги про надання постійного безперешкодного доступу не навів правових підстав для застосування цього способу захисту, не надав доказів на підтвердження дотримання позивачем процедури попередження відповідача про вчинення дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, направлення досудової вимоги про виселення відповідача з урахуванням положень ст.109ЖК України.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, обгрунтовуючи апеляцію представник позивача посилався, зокрема на те, що відповідно до вимог ст.58 ЦПК України обставини щодо набуття позивачем права власності не повинні братися до уваги судом, оскільки, не стосуються предмету доказування, що такі докази не містять інформації щодо предмета доказування. Також зазначав, що у даному випадку діє презумпція правомірності набуття права власності на це майно, згідно якої право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України);

посилався на те, що вимоги ч.2 ст.405 ЦК України на дані правовідносини не розповсюджуються, оскільки, стосуються прав членів сім»ї власника житла; що позивачем обрано спосіб захисту не виселення, тому ст.109 ЖК УРСР не підлягає застосуванню, а направлення досудової вимоги є необов'язковим. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.1 ст.14 ЦК України).

Такі доводи апеляції є слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до абз.2 п.34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,- під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК)».

Позивач є єдиним власником майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, і в силу ст.391 ЦК України як власник майна (спірної квартири) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справ, відповідачка вже не є власником майна, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має.

До того ж, право власності позивача на вказану квартиру нею не оспорюється.

Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргуТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. - скасувати і ухвалити нове, яким позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом надання безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у здійсненні права користування майном, що розташоване у АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до цього майна.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :