АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер 753/2232/17 Головуючий у 1 інстанції-Шклянка М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В. суддів: Поливач Л.Д., Вербової І.М. при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка ВіталіяВолодимировича, Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання неправомірними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою Київського міського голови Кличка ВіталіяВолодимировича, поданою його представником Паламарчуком Сергієм Анатолійовичем та апеляційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) поданою представником Ситніченком Євгеном Вячеславовичем

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що з 5 лютого 2016 року по 4 лютого 2017 року за наказом Київського міського голови Кличка В.В. його призначено на посаду директора КП "Київтранспарксервіс". 22 листопада 2016 року за наказом міського голови №1110 "Про проведення перевірки" утворено комісію з питань перевірки його діяльності як директора підприємства. Розпорядженням від 2.12.16 року №1147строк проведення перевірки було продовжено до 21 грудня 2016 року і до складу комісії введено членів Антикорупційної ради при Київському міському голові ОСОБА_6 та ОСОБА_7На виконання розпорядження його було відсторонено від роботи, а 23 грудня 2016 року на підставі висновків, викладених в акті проведення перевірки діяльності директора КП "Київтранспарксервіс" звільнено, з підстав втрати довір'я. Посилаючись на те,що сама перевірка та його звільнення проведено з грубими порушеннями, а саме: міський голова не мав повноважень на призначення перевірки його діяльності як директора підприємства,його не було ознайомлено з матеріалами перевірки і він не отримував відповідей на свої письмові звернення з цього приводу. Звільнення проведено без відповідного подання,без відібрання його письмових пояснень,а також без зазначення правових підстав звільнення відповідно до КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок. З огляду на зазначені обставини, позивач просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року №1110"Про проведення перевірки" та розпорядження від 2 грудня 2016 року № 1147"Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22 листопада 2016 року №1110 " Про проведення перевірки",розпорядження "Про звільнення директора КП "Київтранспарксервіс" № 1237 від 23 грудня 2016 року, поновити його на попередній посаді і відшкодувати моральну шкоду в розмірі однієї гривни. Спричинення моральної шкоди, позивач обгрунтовував тим, що незаконними рішеннями відповідачів він постійно перебував в стані нервового напруження та стресу,що негативно вплинуло на його стан здоров'я і розмір завданої йому моральної шкоди позивач визначив у 100 000 грн., проте розуміючи, що ця виплата підлягає стягненню з бюджету міста, зменшив його до 1 грн.

Під час розгляду справи 18.04.17 р. позивач частково змінив позовні вимоги та просив зобов'язати відповідача змінити дату його звільнення з посади директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» з «23.12.16 р» на «04.02.17р» та формулювання причини звільнення з «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 Контракту від 10.02.16 р.» змінити на «Звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 10.02.16р,п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано розпорядження Київського міського голови № 1110 від 22.11.16р «Про проведення перевірки» та №1147 від 02.12.16р. «Про внесення змін до розпорядження Київського міського голови від 22.11.16р. №1110 «Про проведення перевірки».

Визнано незаконним та скасовано розпорядження «Про звільнення директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» № 1237 від 23.12.16року та зобов'язано Виконавчий орган Київської міської ради змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Київтраспарксервіс» з «23.12.16р.» на «04.02.17р.»та формулювання причини звільнення з «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 контракту від 10.02.16р.» на «Звільнений у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 10.02.16р., п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Стягнуто солідарно з Київського міського голови Кличка В.В. та Виконавчого органу Київської міської ради компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 1 (одна) грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідачі, через своїх представників подали апеляційні скарги та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову.

На обґрунтування доводів апеляційних скарг, представники, зокрема, посилаються на те,що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відсутність у Київського міського голови повноважень видавати розпорядження про проведення перевірок та створення відповідних, комісій для їх проведення та не застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а саме Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закон України "Про місцеві державні адміністрації",згідно яких Київський міський голова є єдиним органом,який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та очолює Київську міську адміністрацію та видає розпорядження в межах своїх повноважень органу виконавчої влади та здійснює інші повноваження органу місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Судом інстанції зроблено також хибний висновок про відсутність підстав для застосування журналу (книги) обліку виходу на роботу працівників та даних системи доступу до приміщення підприємства як первинних облікових даних для занесення відомостей до табелю обліку робочого часу та не застосовано Типову форму № 11-5 « Табель обліку використання робочого часу», яка рекомендована для застосування та використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідного для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці та таким чином, не взято до уваги, що саме книга обліку робочого часу є первинною документацією для внесення даних до табелю обліку робочого часу.

Суд першої інстанції зробив невірний виснов про те, що позивачем вживалися всі заходи для усунення порушень у сфері паркування і ці висновки не грунтуються на належних та допустимих доказах,а саме те, що невиконання пункту 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 13.12.09 X» 1342 допущено позивачем з поважної причини, оскільки цей нормативно-правовий акт містить альтернативу маркувальним автоматам у вигляді інформаційних знаків, проте визначає наявність одного з двох об'єктів як обов'язкову, тобто безальтернативну, а тому висновок суду першої інстанції про поважність причин невиконання нормативно-правового акту Уряду ґрунтується на припущеннях. Висновок суду першої інстанції про відсутність у діях позивача неналежного виконання обов'язків стосовно організації паркування транспортних засобів у межах островів Труханів, Гідропарк також не грунтуються на приписах локальних нормативних актів і судом не засновано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.15 № 703, в частині того що директор КП "Київтранспарксеріс" несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього виконавчим органом КМР (КМДА) повноважень та завдань,а тому направлення на погодження схем організації дорожнього руху саме по собі не є виконанням п.п. 17.3.3 п. 17.3 Правил паркування транспортних засобів у м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.08 № 1051/1051.Проте, судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним фактам, натомість зроблено висновок про вжиття позивачем всіх необхідних дій для погодження і затвердження вказаних схем із порушенням норм матеріального права, а саме положень зазначених Правил. Окрім цього, на думку представників відповідачів, доволі суперечливою є оцінка судом першої інстанції і дій позивача в частині стягнення заборгованості за договором між підприємством та ТОВ «Аквабуд Еко» № ДПН-2015-07-07 від 20.07.15, оскільки, претензійно-позовна робота і стосовно стягнення заборгованості та розірвання договору велася позивачем не на належному рівні. За таких умов, висновок суду першої інстанції про те, що позивач вчинив вичерпні заходи зроблено передчасно та без з'ясування всіх обставин.Висновок суду першої інстанції про те, що заступник голови Київської міської державної адміністрації не наділений повноваженнями надавати доручення керівникам комунальних підприємств, установ та організацій також не ґрунтується на нормах матеріального права. Суд першої інстанції порівнював різні докази, на підставі чого із порушенням норм процесуального права, а саме частини другої статті 59 ЦІ ІК України, зробив висновок про відсутність порушення, а також з порушенням норм матеріального права, саме статей 36 та 41 КЗпП України, допустився ототожнення підстав припинення трудового договору передбачених законом та передбачених контрактом, а тому п 4.3.13 Контракту від 10.02.16 не має відповідати п.п. 2 п. І ст 41 КЗпП України, оскільки є іншою відмінною від визначеної законом підставою припинення трудового договору. Неправильність формулювання підстави звільнення у трудовій книжці не тягне за собою поновлення трудових відносин із працівником та зміну формулювання такої підстави. Таким чином,зазначають представники в своїх апеляційних скаргах, суд першої інстанції мав у відповідності до норм матеріального права, а саме частини третьої статті 235 КЗпП України, змінити причину звільнення на пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України, а не поновлювати фактично трудові відносини із працівником з 23.12.16 по 04.02.17.При цьому, фактично поновивши на роботі позивача, суд першої інстанції приписів частини другої статті 235 КЗпП України взагалі не дотримався, а допустив одночасно і поновлення працівника на роботі і зміну формулювання підстави звільнення, що є взаємовиключними способами захисту трудового права. Суд першої інстанції на підставі різниці у пунктах 4.3.13 Контракту в наданих позивачем і відповідачем примірників, без отримання експертного висновку безпідставно обвинуватив відповідача в навмисних діях по видаленню певного слова. Крім цього, при оцінці висновків про невиконання директором комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 покладених на нього виконавчим органом Київської міської ради повноважень та завдань, викладених у акті 21.12.16 року, судом застосовано норми права, які не підлягають застосуванню до даних правовідносин, а позивачем, в свою чергу, не спростовані факти порушень зазначені в цьому акті,що є підставою для визнання втрати до нього довір'я як керівника підприємства. Висновок суду що могло стати підставою для втрати довір'я до позивача взагалі не обґрунтовано жодною правовою нормою, що призвело до хибного висновку про відсутність з боку позивача порушень. Висновок суду про те,що комунальне підприємство "Київблагоустрій" також має відповідати за роботу паркувальних майданчиків, не грунтується на рішенні КМР від 26.06.07 №930/1591 згідно якого комунальне підприємство "Київтранспарсервіс" визначено єдиним оператором транспортних послуг в м.Києві. В доводах апеляційної скарги виконавчого органу КМР (КМДА) представник посилається також на те, що висновок суду про допущені відповідачем грубі порушення під час проведення перевірки діяльності позивача,а саме введення за розпорядженням Київського міського голови до складу комісії членів Антикорупційної ради ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та не повідомлення їх про це завчасно,що призвело до неможливості прийняти зазначеними особами участь у перевірці та надати свої зауваження, є таким, що взагалі не впливає на будь-які трудові права позивачів та не можуть стосуватися предмету спору. Таким чином, представники відповідачів зазначають в своїх апеляційних скаргах про те, що суд першої інстанції, розглядаючи законність звільнення позивача допустив грубі порушення та неправильне застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах,суд неповно з'ясував обставини, що мають значения для справи, допустив недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи,які суд вважав встановленими, з огляду на що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду не грунтується на законі. Між тим, доводів щодо вирішення судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційні скарги Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Київського міського голови не містять, а відтак слід вважати, що рішення в цій частині не оскаржується і відповідно до вимог ст. 303 ЦПК, в цій частині його законність та обгрунтованність і не перевіряється. B судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Київського міського голови доводи апеляційної скарги підтримали та просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивач та його представник проти апеляційних скарг заперечували,вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону і підстав для його скасування немає. Представник Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в судове засідання не з'явився,про розгляд справи за законом повідомлявся належно. Заяв про відкладення справи та причини неявки в судове засідання не подавав. Неявка представника Виконавчого органу КМР в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач ОСОБА_1 призначений на посаду директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на підставі розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. № 61 від 29.01.2016 р. 10.02.2016 р. між позивачем та Виконавчим органом Київської міської ради, в особі Київського міського голови Кличка В.В., укладено трудовий контракт з 05.02.2016 р. по 04.02.201 7 р. 21.11.16р. Київському міському Голові Кличку В.В. начальником Управління з питань запобігання та виявлення корупції апарату виконавчого органу Київської міської ради Красюком С.Й. направлено доповідну записку № 09/029-623 про проведення перевірки деяких питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Київтранспарксервіс», в ході якої встановлено порушення діяльності підприємства,які призвели до фінансових збитків місцевого бюджету і Управлянням,у зв'язку з цим було рекомендовано відсторонити ОСОБА_9 від виконання обов'язків директора комунального підприємства «Київтраспарксервіс». На підставі зазначеної доповідної, 22.11.16 р. Київським міським головою Кличком В.В. видано розпорядження № 1110 «Про проведення перевірки», яким створено комісію з питань проведення перевірки діяльності директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1в строк з 24.11.16 р. по 05.12.16р. та подати акт перевірки на розгляд Київському міському голові до 07.12.16р. Директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов'язків. Розпорядженням Київського міського голови №1147 від 02.12.16р. внесені зміни до розпорядження №1110 від 22.11.16р. та, зокрема, продовжено строк проведення перевірки до 21 грудня 2016 року і до складу комісії введено членів Антикорупційної ради при Київському міському голові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21.12.16р. комісією складено акт, який містить висновок про невиконання директором комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 покладених на нього виконавчим органом Київської міської ради повноважень та завдань, а саме: організації діяльності підприємства, здійснення контролю за станом виконавчої дисципліни підлеглих, фінансово-господарської діяльності, дотримання вимог чинного законодавства під час виконання покладених обов'язків. У зв'язку з виявленими численними порушеннями, комісією запропоновано Київському міському голові Кличку В.В. розглянути питання про звільнення директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 із займаної посади. До акту проведення перевірки діяльності директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» від 21.12.16 р. додано окремі думки членів робочої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в яких вони висловили свою незгоду з викладеними в акті фактами неналежного виконання обов'язків директором комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 Згідно протоколу від 23.12.16р. на черговому засіданні Антикорупційної ради при Київському міському голові обговорено результати проведення перевірки діяльності директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ОСОБА_1 та з урахуванням їх висновків Київський міським головою Кличком В.В. зроблено висновок, що встановлені обставини є підставою для втрати до нього довір'я і в цей же день Київським міським головою видано розпорядження № 1237 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» з 23.12.16р., на підставі пункту 4.3.13 пункту 4 контракту від 10.02.16р. Ухвалюючи рішення про визнання неправомірним та скасування розпорядження про проведення перевірки діяльності директора КП "Київтранспарксервіс"», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач Київський міський голова вийшов за межі своїх повноважень та видав розпорядження про проведення перевірки які не відповідають вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Виданим з грубим порушенням,суд визнав також розпорядження Київського міського голови №1147 від 02.1216р. яким,зокрема. до складу комісії введено членів Антикорупційної ради при Київському міському голові ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки про включення вказаних осіб до складу комісії їх повідомлено не було, що виключило можливість прийняти безпосередньо участь у проведенні перевірки та подання ними відповідних зауважень та висновків. Проте,суд врахував окремі думки вказаних членів комісії, в яких спростовані всі висновки комісії щодо неналежного виконання позивачем покладених на нього обов'язків та вважав, що висновки Антикорупційної ради при Київському міському голові щодо діяльності директора комунального підприємства «Київтраспарксервіс» ОСОБА_1, як підставу невиконання ним покладених на нього виконавчим органом Київської міської ради повноважень і завдань, не могли бути підставою для втрати до нього Київським міським головою довір'я, а відтак і звільнення його із займаної посади, з підстав недовір'я не грунтуються на законі. Окрім зазначених порушень судом встановлено, що відповідач позбавив позивача можливості ознайомитись з матеріалами перевірок та дати свої пояснення чи спростування, що підтверджено протоколом засідання Антикорупційної ради при Київському міському голові від 23.12.16р. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання незаконним розпорядження "Про звільнення директора КП "Київтранспарксервіс" № 1237 від 23 грудня 2016 року,судом першої інстанції встановлено,що він здійснював керівництво підприємством на підставі контракту, укладеного 10.02.16р. Частиною ч.3 ст. 21 КЗпП Українивизначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника па роботу з дня, встановленого в контракті за угодою сторін. Пунктом 4 контракту від 10.02.16р.передбачені підстави для його розірвання. Проте,судом встановлено,що досліджені в судовому засіданні контракти надані позивачем та представником відповідача містять розбіжності в пункті 4.3.13, на підставі якого було звільнено позивача. Зокрема, в примірнику наданому представником відповідача зазначено, що директор КП "Київтранспарксервіс" може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном достроково: «У разі дій Директора, якщо ці дії дають підстави для витрати довір'я нього з боку Органу управління майном». В даному абзаці між словами «У разі» та «дій» міститься розрив на місці якого був текст, який стерто. В той час ,з тексту контракту, наданого позивачем, пункт 4.3.13 викладено в наступній редакції «У разі незаконних дій Директора, якщо ці дії дають підстави для витрати довір'я нього з боку Органу управління майном». Таким чином суд вважав встановленим факт видалення відповідачем з тексту контракту слова «неправомірних», з метою уникнення обов'язку довести неправомірність дій позивача. В установлений законом спосіб відповідач цю обставину не спростував. Щодо підстав та процедури розірвання контракту, судом застосовано Порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженим Розпорядженням Київського міського голови «Про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» № 118 від 15 липня 2013 року, згідно до пункту 26 якого, контракт з керівником підприємства, установи чи організації, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, може бути розірваний на підставах, встановлених законодавством, а також передбачених у контракті. Розірвання контракту з ініціативи власника, органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених законодавством. Пунктом 27 Порядку передбачено, що у разі розірвання контракту з ініціативи власника або органу управління майном, керівник структурного підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якому підпорядковане підприємство, установа чи організація (відповідний структурний підрозділ районної в місті Києві державної адміністрації), на ім'я Київського міського голови (голови відповідної районної в місті Києві державної адміністрації) надає подання, погоджене із заступником голови Київської міської державної адміністрації відповідно до розподілу обов'язків та першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, в якому обгрунтовуються підстави його розірвання. До зазначеного подання додаються: акти, матеріали відповідних перевірок: пояснення керівника підприємства на ім'я Київського міського голови (голови районної в місті Києві державної адміністрації); медична довідка, інші документи, що стосуються підстав розірвання контракту; проект розпорядження Київського міського голова (районної в місті Києві державної адміністрації) про звільнення керівника підприємства. Проте, на порушення зазначених вимог судом встановлено, що подання про розірвання контракту з обґрунтуванням підстав для його розірвання не подавалося. Вирішуючи позовні вимоги щодо звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати довір'я суд першої інстанції виходив з того, що нормами трудового законодавства передбачено вичерпний перелік підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника, зокрема, пп.2 п.1 ст. 41 передбачає, що трудовий договір може бути розірвано, у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Тлумачення даної норми дає підстави зробити висновок про те, що розірвання трудового договору з підстав втрати довір'я може бути застосована лише до працівники, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності. З огляду на зазначені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції встановив, що звільнення позивача проведено на порушення Порядку без відповідного подання та з підстави ( втрати довір'я),яка не може бути за законом застосовано до нього, оскільки його трудові обов'язки не пов'язані з безпосереднім обслуговуванням грошових,товарних або культурних цінностей. Окрім цього судом встановлено,що формулювання підстав звільнення позивача не містить посилань на норми КЗпП України,що протирічить роз'ясненням Міністерства юстиції України від 01.02.2011 р. «Про порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу», та вимогам пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок (затвердженої Наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58) зі змінами і доповненнями, якими передбачено, що причина звільнення повинна строго відповідати формулюванням, зазначеним у КЗпП з зазначенням відповідного пункту і статті. При порушенні цього правила зміна формулювання звільнення провадиться в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. За змістом ч.3 ст. 235 КЗпП Україниу разі визнання звільнення таким, що не узгоджується із чинним законодавством, суд на прохання працівника, який у зв'язку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення та формулювання його причин з посиланням на відповідну статтю. З урахуванням приведених норм та враховуючи, що під час розгляду справи позивач частково змінив свої вимоги та просив зобов'язати відповідача змінити дату його звільнення з посади директора комунального підприємства «Київтранспарксервіс» з «23.12.16 р» на «04.02.17р» та формулювання причини звільнення з «Звільнено на підставі підпункту 4.3.13 пункту 4 Контракту від 10.02.16 р.» на «Звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 10.02.16р,п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України», судом встановлено, що зі змісту контракту від 10.02.16р. його дія закінчилася 04.02.17р. і питання щодо продовження дії контракту та укладення нового належить до компетенції роботодавця, тому, з урахуванням фактичних обставин справи визнав допустимим способом захисту порушеного права у зв'язку з незаконним звільненням зміну дати та підстав звільнення позивача. Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається. При цьому, з метою повного та всебічного встановлення обставин,які мають значення для правильного вирішення справи,судом першої інстанції, зроблено детальний правовий аналіз (а не оцінку) всім встановленим та зазначеним комісією в акті перевірки порушенням діяльності позивача як директора комунального підприємства "Київтранспарсервіс", з огляду на що та у рахуванням того, що вимоги щодо незаконності висновків перевірок діяльності позивача не заявлялись, приведені доводи апеляційної скарги на спростування висновків суду, в цій частині, не приймаються. Щодо доводів відповідачів про ототожнення судом підстав припинення трудового договору за законом та за контрактом, судом першої інстанції встановлено,що в розпорядженні про звільнення позивача є посилання на підстави звільнення - пп.4.3.13 п.4 контракту ( неправомірні дії директора,які дають підстави для втрати довір'я) ,але в розпорядженні про його звільнення не вказані підстави звільнення за нормами КЗпП,а тому судом зроблено вірне посилання на норми КЗпП,що не можна розцінювати як ототожнення. При цьому відповідачами значення слова "довір'я" витлумачено в широкому значенні та в розумінні до Словника української мови,а не в розумінні пп.2 п.1 ст. 41 КЗпП України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про не застосування судом норм,які підлягають застосуванню до спірних правовідносин,а саме ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" в частині повноважень Київського міського голови,оскільки за змістом зазначених норм випливає, що до повноважень виконавчого органу не віднесено контроль за діяльністю комунального підприємства "Київтранспарксервіс". Незгода відповідачів з висновком суду про те,що заступник голови Київської міської державної адміністрації не наділений повноваженнями надавати доручення керівникам комунальних підприємств, спростовується Регламентом виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 8 .10.13 № 1810, згідно якого заступник голови вправі надавати доручення лише щодо вжиття додаткових заходів для усунення причин,що перешкоджають виконанню завдань і у випадках можливого несвоєчасного та неповного виконання завдань,поставлених перед виконавцем.

З цього приводу,колегія суддів погоджується з доводами позивача, що доручення заступника голови про недопущення з 8.00 до 9.00 годин, окрім вихідних та святкових днів, паркування транспортних засобів з використанням за необхідності технічних засобів регулювання дорожнього руху та залученням одночасно не менш як 15 працівників підприємства на вулично-дорожній мережі центральної частини міста,оскільки це доручення є окремим та видано не для вжиття заходів для усунення причин,що перешкоджають виконанню раніше поставлених завдань.

Є такими, що не ґрунтуються на встановлених судом обставинах посилання відповідачів на те, що окрім КП "Київтранспарксервіс" за роботу паркувальних майданчиків має відповідати також КП "Київблагоустрій", оскільки такі висновки суду відповідають п.7 постанови КМУ №1342 від 3.12.09 р"Про затвердження Правил паркування транспортних засобів", згідно якої паркувальні майданчики віднесено до об'єктів благоустрою.

Суд першої інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку. Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Проте, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 303 ЦПК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладену норму не можуть також бути прийняті до уваги доводи відповідачів щодо висновку суду про видалення в тексті контракту певного слова,без проведення експертного дослідження,оскільки під час розгляду справи відповідачі своїм правом не скористались і клопотань про призначення та проведення відповідної експертизи чи витребування інших на підтвердження своїх заперечень доказів не заявляли.

Судом першої інстанції з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано як національні норми законодавства,які підлягають застосуванню до спірних правовідносин так і норми міжнародного права, а саме Конвенцію Міжнародної організації № 158 "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця",згідно якої тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Інші доводи апеляційних скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,зокрема, про те що в рішенні суд вказав не вірну назву комунального підприємства «Київтранспарксервіс» та зробив висновок про безпідставність введення до складу комісії членів Антикорупційної ради ОСОБА_6 та ОСОБА_7, висновків суду першої інстанції також не спростовують, є формальними та такими, що не можуть за законом бути підставою для скасування ухваленого правильного по суті судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,317, 319 ЦП К України, колегія суддів,

У X В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, подану його представником Паламарчуком Сергієм Анатолійовичем та апеляційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), подану представником Ситніченком Євгеном Вячеславовичем відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів. Головуючий

Судді: