У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі - ДКП «Луцьктепло») звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що підприємство надає споживачам послуги з постачання теплової енергії в приміщення, які знаходяться у АДРЕСА_1.

Теплотраса із запірною арматурою, через яку подається теплова енергія у приміщення підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_3 і приватної фірми «Ю-Ком», які розташовані у будинку АДРЕСА_1, проходить через приміщення ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Під час проведення обстеження представниками ДКП «Луцьктепло» встановлено, що вказана запірна арматура на теплотрасі є закритою і опломбованою, тому теплова енергія для опалення приміщень у будинок АДРЕСА_1 не подається.

Оскільки ОСОБА_1 порушує умови укладеного з ним договору на постачання теплової енергії, не допускає працівників ДКП «Луцьктепло» до запірної арматури теплотраси для контролю режиму теплоспоживання, позивач просив суд застосувати щодо відповідача штрафну санкцію, передбачену договором, і стягнути з нього 28 916,82 грн, а також відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ДКП «Луцьктепло» штраф у розмірі 28 916,82 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова будівля у АДРЕСА_1, в якій розташовані вузол обліку теплової енергії для її опалення, запірна арматура транзитної тепломережі, що перебуває на його балансі і по якій подається теплоносій до сусідньої будівлі по АДРЕСА_1.

14 жовтня 2014 року між позивачем ДКП «Луцьктепло» як теплопостачальною організацією і відповідачем укладено договір № 5-83 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії.

За умовами п. п. 2.2.4; 2.2.9; 5.7 вказаного договору споживач зобов'язується не допускати переобладнання системи теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу будівлі та прав інших споживачів, які під'єднанні до теплової мережі, що знаходиться на балансі споживача; безперешкодно допускати в будь-який час на свої об'єкти представників теплопостачальної організації для контролю режиму теплопоспоживання та роботи приладів обліку теплової енергії.

За умовами договору, у разі невиконання споживачем у встановлений строк обґрунтованих вимог теплопостачальної організації, спрямованих на поліпшення обліку теплової енергії, або ж щодо порушень чинних норм і правил, споживач зобов'язаний сплатити теплопостачальній організації штраф у розмірі, передбаченому п. 5.5 цього договору, тобто у розмірі двократної вартості теплової енергії, спожитої ним за період часу з моменту останньої перевірки.

Актами обстеження від 13 січня 2016 року і від 26 січня 2016 року встановлено, що під час контролю режиму теплопостачання будинку АДРЕСА_1 з власниками приміщень, з якими укладені договори купівлі-продажу (постачання) теплової енергії, виявлено, що теплоносій у зазначений будинок не подається у зв'язку із перекриттям запірної арматури на транзитній теплотрасі, доступ до якої членам комісії відмовився надати відповідач ОСОБА_1, а також відмовився відкрити саму запірну арматуру.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, вірно виходив з того, що ОСОБА_1, не допускаючи представників позивача ДКП «Луцьктепло» до запірної арматури теплотраси, що проходить через його нежитлове приміщення, порушив вимоги Правил користування тепловою енергією та умови укладеного з ним договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії, тому повинен нести цивільно-правову відповідальність, передбачену цим договором, у вигляді штрафу.

Такий висновок суду є правильним.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи і ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.М.Ситнік О.В.Ступак