Справа № 289/1890/17
Номер провадження 2/289/1024/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Прокопчук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Осичківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивачки залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Несененка с. Осички, Осичківської сільської ради Радомишльського району, Житомирської області, розміром 3,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 8 437,00 гривень, що належало покійній матері згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0184484 від 10 вересня 1997 року, виданий на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 73 від 17.03.1997 року, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказане майно.

В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюб серії І-ТП № 474676 від 11.08.1984 року), анродилась 25.10.1954 року в с. Осички, Радомишльського району, Житомирської області, де проживає і на даний час, що також підтверджує 11-та сторінка її паспорта.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії ЯД № 410744, що видане Осичківським сільським ЗАГС Потіївського району Житомирської області 25.11.1954 року, її батьками є: батько, ОСОБА_2, українець та мати, ОСОБА_3, українка.

01 липня 1997 року померла мати позивачки, ОСОБА_3, у віці 85 років в с. Осички, Радомишльського району, Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 268795, видане Осичківською сільською радою Радомишльського району, Житомирської області 01.07.1997 року.

Спадщину в 6-ти місячний строк після смерті матері, у відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), прийняла її дочка - ОСОБА_1, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядом за будинком, обробітком присадибної земельної ділянки, сплачувала необхідні комунальні платежі, користувалася земельним паєм та отримувала кошти за нього тощо.

Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_3, ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджує витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49169996 від 20.09.2017 року.

До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті матері позивачки, зокрема всього іншого, входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Несененка с. Осички, Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 3,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 8 437,00 гривень, що належало ОСОБА_3 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0184484 від 10 вересня 1997 року, виданий на підставі рішення Радомишльської РДА № 73 від 17.03.1997 року, і який був виготовлений на її імя, однак вже після смерті.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Проте нотаріусом не може бути видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України), через те, що вищевказаний сертифікат не відповідає встановленим законом вимогам, адже виданий вже після смерті особи, а відповідно до ЗУ «Про нотаріат», не може бути прийнятий для вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Пунктом 2) Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п. 24) Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Право змінювати правовідносини, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Осичківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 01.07.1997 року право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Несененка с. Осички, Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 3,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 8 437,00 гривень, що належало покійній матері позивачки згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0184484 від 10 вересня 1997 року, виданий на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 73 від 17.03.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький