Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Сірик І.С,

секретаря Барабащук О.А.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.05.2006 року відповідач ОСОБА_2, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором.

Станом на 30.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустив заборгованість в розмірі 19516,46 грн.

Представники позивача в судове засідання не зявилися, подали суду заяву, в якій вказали, що позов підтримують в повному обсязі, просили справу розглянути без їх участі. Крім того суду подали письмові заперечення щодо пояснень відповідача про застосування строків позовної давності. Вказали, що відповідно до укладеного договору, який відповідач підписав сторонами були обговорені всі істотні умови договору. Відповідно до п.3.1.3. у разі закінчення строку дії картки продовжується банком на новий строк. ОСОБА_2 неодноразово звертався до банку за пере випуском карток, що стверджується наявністю фото клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку. Строк перевипущеної картки встановлено до 09.2016 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 14.07.2017 року тобто до спливу строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Суду вказав, що дійсно між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір 27.05.2006 року, шляхом написання заяви. Однак з умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» ОСОБА_2 не ознайомлювався та не підписував. Із заяви від 27.05.2006 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного між ПАТ «КБ ПриватБанк» і відповідачем, убачається, що строк дії картки виданої останньому, становить 2 роки. Отже позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду. Чи перевипускалися картки йому невідомо, оскільки ОСОБА_2 цього непамятає.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 27.05.2006 року відповідач ОСОБА_2, вступив з позивачем ПАТ «Приват Банк» в кредитні договірні правовідносини підписавшись в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Таким чином, відповідно до укладеного між сторонами вищезгаданого договору б/н від 27.05.2006 року відповідач ОСОБА_2, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору, довідкою про умови кредитування.

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» відповідач ОСОБА_2 зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, сплачувати нараховані за період користування кредитом відсотки, комісії за користування кредитом, штрафів, інших витрат, а також наслідки та відповідальність у разі порушення взятих позичальником та Банком взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору повністю. В свою чергу, відповідач не дотримався умов передбачених договором.

На даний час, ОСОБА_2, істотно порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору, в результаті чого допустив заборгованість в розмірі 19516,46 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 618,31 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14192,60 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3300 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 905,55 грн., що вбачається із розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача 3300 гривні пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафу -500 гривень як фіксованої частини, штрафу в сумі 905.55 гривень, як процентної складової, переконливо свідчать про безпідставне намагання кредитора застосувати до боржника (відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Щодо застостосування строків позовної давності, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до п. 3.1.3. у разі закінчення строку дії картка продовжується банокм на новий строку (шляхом надання картки з новим строком дії.

Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 року «про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. ідентифікація клієнта не є обовязковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Активація пере випущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта відправки коду авторизації на телефон Клієнта, а відповідно картка не може бути активована без згоди/відома клієнта.

Представник відповідача, вказував, що термін звернення до суду позивачем пропущено, оскільки термін дії картки закінчився 27.05.2009 року, а з позовом банк звернувся 31.07.2017 року. Після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів та нової платіжної картки.

Однак дане твердження спростовується розрахунками заборгованості та випискою з банківського рахунку відповідача, що свідчить про те що ОСОБА_2 пере випускав картки та користувався картковим рахунком, сплачував суми заборгованості та знімав кошти з карткового рахунку.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» між позивачем та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір б/н від 13.04.2006 року, за яким було надано кредитні картки. Остання видана картка, як вбачається з даної довідки відкрита 25.01.2013 року за № 288967 та термін її діяв до 06/16.

Судом установлено граничний строк дії картки, дано оцінку укладеного договору у виді встановленого кредитного ліміту.

Згідно з п. п. 9.3 та 9.5 договору картрахунок відкрито на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя.

Дакзів звернення відповідача із заявою про закриття карткового рахунку суду не надано.

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Проте суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 18110,91 гривень в тому числі: 618,31 гривень основного боргу, заборгованість по відсотках в сумі 14192,60 гривень, заборгованість за пеню та комісією в сумі 3300 гривень.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1600 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 79, 88, 169, 197, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (р/р №3111, МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору б/н від 27.05.2006 року в сумі 19516 (девятнадцять тисяч пятсот шістнадцять) гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» ( МФО 305299, ) судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1600 (однієї тисячі шістсот ) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сірик І.С