Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1519/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 25.01.1969 році між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Вказала, що сімейні відносини у них не склалися, тому з 1995 року ОСОБА_5 почав проживати з її матірю - ОСОБА_6. При цьому, шлюб між ними розірвано не було. 25 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер. За життя ним було складено на її імя заповіт, відповідно до якого він заповів земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 4,01 га № 489, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Оскільки на час смерті ОСОБА_5, відповідач досягла пенсійного віку, вона претендує на обовязкову частку у спадковому майні. Посилаючись на те, що відповідач ухилялася від надання допомоги чоловікові, який потребував постійного стороннього догляду, через похилий вік та тяжкої хвороби, просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування обовязкової частки у спадковому майні, що залишилося після смерті ОСОБА_5

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, а відповідач ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, тому згідно статті 1224 ЦК України її слід усунути від права на спадкування обовязкової частки у спадщині померлого.

З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 січня 1969 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб у Помічнянському ЗАГС Новоукраїнського району Кіровоградської області, про що зроблено відповідний запис за № 3 /а.с.97/. 25 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер /а.с.89/. Відповідно до довідки № 477 від 31 травня 2016 року, ОСОБА_5, з 1996 року та до часу смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.90/. Згідно довідки виданої виконкомом Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 93 від 03 лютого 2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1995 року (зі слів ОСОБА_8І.) та до часу смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з співмешканкою ОСОБА_8 /а.с.11/. Даний факт сторонами не заперечується.

За життя ОСОБА_5 було складено заповіт від 31 січня 2015 року на імя своє дочки ОСОБА_4, відповідно до якого заповів їй житловий будинок, що знаходиться в с. Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області по вул. Толстого /а.с.91/.

В цей же день ОСОБА_5 заповів належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії РІ № 315939 виданого Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 22 травня 2002 року, земельну ділянку № 489 розміром 4,01 га /а.с.92/.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Новоукраїнської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.86-88/.

З 01 березня 1996 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням № 112268 від 05 травня 1996 року /а.с.96/.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частина 6 цієї статті передбачає, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 Ц України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім цього, необхідно встановити чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Згідно довідки виданої 12 червня 2017 року Новоукраїнською центральною районною лікарнею, при житті ОСОБА_5 були встановлені діагнози: порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу, лівосторонній геміпарез, розповсюджений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, дихальна недостатність ІІ ступеню, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність, хронічний холіцестопанкреотит. Наслідком перенесеного 06.07.2001 року інсульту по ішемічному типу став лівосторонній геміпарез, який викликав труднощі в пересуванні, порушенні здатності тримати предмети, зниження точності рухів, порушення координації та втрата рівноваги. З цього часу ОСОБА_5 став потребувати постійної сторонньої допомоги /а.с.160/.

Таку допомогу надавала позивачка та її мати, підтримували його, доглядали та утримували в належних умовах, дані обставини підтверджується показами свідків допитах в суді першої інстанції.

Отже, померлий не потребував допомоги саме від ОСОБА_2, за наданням такої допомоги до неї не звертався, оскільки така допомога надавалася його співмешканкою та позивачем.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач з 2012 року також потребує постійного сторонньої догляду, що підтверджується довідкою виданою комунальним закладом «Помічнянська лікарня» Добровеличківського району Кіровоградської області від 17лютого 2017 року /а.с.39/.

Також необґрунтованим є висновок суду про те, що відповідач повинна була надавати своєму чоловіку матеріальну допомогу в силу ст. 75 СК України, оскільки вказаний обовязок покладається, за умови можливості надання матеріальної допомоги. Докази, які б свідчили про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги відсутні. При цьому, судом першої інстанції не враховано те, що з 01 березня 1996 року ОСОБА_2 набула пенсійного віку та в розумінні цієї статті вважається непрацездатною особою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 704 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: