Справа № 627/846/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області, третя особа державний реєстратор прав на нерухоме майно Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості Н2-208, укладеного на Харківській товарній біржі, нею було придбано у власність житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: провулок Лісовий, 10 с. Чернещина, Краснокутського району, Харківської області, проте свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння їй видане не було, оскільки зазначений вище Договір не був посвідчений нотаріально. Позивач добросовісно та відкрито володіє майном більше 10 років, проживаючи в ньому з 2001 року та сплачуючи всі комунальні платежі, в звязку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та прохала визнати за нею право приватної власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій прохав слухати справу у його відсутність, позов визнав.

Третя особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що підставі Договору купівлі-продажу нерухомості Н2-208, укладеного на Харківській товарній біржі, позивачем було придбано у власність житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: провулок Лісовий, 10 с. Чернещина, Краснокутського району, Харківської області та починаючи з 2001 року позивач володіє даним будинком, сплачує за нього комунальні платежі.

Однак, даний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, в звязку з чим державним реєстратором прав на нерухоме майно Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 21 липня 2017 року, було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за позивачем, вважаючи вказаний договір нікчемним.

З технічного паспорта виготовленого РКП «Краснокутське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями існує.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначає ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем правонаступником вона є.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно до ст. 344 ЦК України є добросовісність.

Окрім цього, враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Згідно з п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України, суд знаходить доведеним, що на житловий будинок ніхто не претендує, позивач відкрито, добросовісно, безперервно з 2001 року володіє житлом, що надає йому права набуття житлового будинку у власність за давністю володіння відповідно до правил, встановлених статтею 344 ЦК України.

За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. 344 ЦК України, постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області, третя особа державний реєстратор прав на нерухоме майно Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: провул. Лісовий №10, с. Чернещина, Краснокутського району, Харківської області.

Дане рішення підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А.Каліберда