Справа № 175/1707/16-ц
Провадження № 2/175/675/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на об'єкт нерухомості у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, в якому просили визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4; та визнати за нею, ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги за основним позовом підтримав; позовні вимоги за зустрічним позовом визнав.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги за основним позовом визнала частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку спадкового домоволодіння; позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його в повному обсязі.

ОСОБА_3 надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги за основним позовом визнала частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку спадкового домоволодіння; позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.46).

Дніпровська районна державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи без участі представника нотконтори (а.с.123).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 62 роки помер брат позивачів ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом № 98 від 16 липня 2015 року зробленим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть НОМЕР_4 від 27 листопада 2015 року (а.с.14). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який ОСОБА_4 успадкував після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом постійного проживання в домоволодінні. За часи життя ОСОБА_4 заповіт не складав. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додатковий строк в два місяці з дня набрання рішення законної сили для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.125-128). Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року залишено без змін.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право спадкувати майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 брата ОСОБА_4 нарівні з ОСОБА_1, яка в свою чергу ще 02 грудня 2015 року звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 (а.с.53). На підставі вищевказаного рішення суду від 23 січня 2017 року, в вересні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися через свого представника за довіреностями ОСОБА_6 до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_4 Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 05 вересня 2017 року (а.с.136).

Судом встановлено, що спадкодавець правовстановлюючі документи на житловий будинок на себе оформити не встиг, хоча він був належним власником домоволодіння (усе своє життя прожив у батьківській хаті), яке перейшло до нього від матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно зі ст. 561 ЦК УРСР строк для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину в часі не обмежувався.

Відповідно до роз'яснень ВССУ, наданих в п. 3.1 Інформаційного листа за

№ 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому відповідно до положень ст.ст. 548,549,561 ЦК УРСР - все спадкове майно, що належало ОСОБА_7, стало належати її сину ОСОБА_4, спадкодавиця відповідно до чинного на той час законодавства вже була його належним власником, незалежно від того чи отримувала вона та реєструвала правовстановлюючі документи на належне їй майно. Адже відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за №868 зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 337 від 13.08.2014 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», було затверджено «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 49 зазначеного Порядку, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Встановлено, що спадковий будинок був побудований ще в 1920 році, але правовстановлюючі документи на будинок не оформлялись.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту - 1920 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 належало домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вони не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки братом за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, спадкоємці ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спадкових прав на домоволодіння у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом за кожною по 1/3 частці на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., а в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст. 549, 561 ЦК УРСР в редакції від 1963 року, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на об'єкт нерухомості у порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_5 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 22 вересня 1997 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - кухня площею 6,5 кв.м. (прибудова літ. а-1), 2 - коридор площею 5,2 кв.м., 3 - житлова кімната площею 23,5 кв.м., 4 - кладова площею 6,2 кв.м., 5 - житлова кімната площею 16,9 кв.м., а також такі господарські будівлі та споруди: літ. Б - сарай площею 3,9 кв.м., літ. В - сарай площею 7,1 кв.м., літ. Г - сарай площею 11,8 кв.м., літ. Д - вбиральня 1,0 кв.м., споруди №1-3, після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_6 орган що видав 2DEU1 від 07 лютого 2014 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - кухня площею 6,5 кв.м. (прибудова літ. а-1), 2 - коридор площею 5,2 кв.м., 3 - житлова кімната площею 23,5 кв.м., 4 - кладова площею 6,2 кв.м., 5 - житлова кімната площею 16,9 кв.м., а також такі господарські будівлі та споруди: літ. Б - сарай площею 3,9 кв.м., літ. В - сарай площею 7,1 кв.м., літ. Г - сарай площею 11,8 кв.м., літ. Д - вбиральня 1,0 кв.м., споруди №1-3, після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_7, орган що видав 3DEU2 від 14 липня 2014 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - кухня площею 6,5 кв.м. (прибудова літ. а-1), 2 - коридор площею 5,2 кв.м., 3 - житлова кімната площею 23,5 кв.м., 4 - кладова площею 6,2 кв.м., 5 - житлова кімната площею 16,9 кв.м., а також такі господарські будівлі та споруди: літ. Б - сарай площею 3,9 кв.м., літ. В - сарай площею 7,1 кв.м., літ. Г - сарай площею 11,8 кв.м., літ. Д - вбиральня 1,0 кв.м., споруди №1-3, після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.