Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (далі - ТОВ «УніКредит Лізинг») було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-01/5173, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1. 18 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_6 та транспортного засобу марки «Део», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та з її вини. До страхової компанії звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши при цьому всі необхідні документи, та страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 228 992 грн 83 коп. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони - автомобіля «Део» застрахована в Страховій компанії «Українська пожежна страхова компанія» (далі - СК «Українська пожежна страхова компанія») за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /1219917. Згідно з умовами цього полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 500 грн. Грошову суму у розмірі 49 500 грн було сплачено СК «Українська пожежна страхова компанія» на рахунки позивача. Отже, сума, яку не покрив поліс, становить 179 492 грн 83 коп. У грудні 2015 року позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди, яка залишена без уваги.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 179 492 грн 83 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судовий збір у сумі 2 692 грн 50 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» 179 492 грн 83 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судовий збір у сумі 2 692 грн 50 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах ліміту відповідальності страховика.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 57-61, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав, передбачених указаними вище нормами матеріального права, для стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Зокрема, установивши, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «УніКредит Лізинг» на час ДТП була застрахована у позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група», яке сплатило страхове відшкодування у розмірі 228 992 грн 83 коп., суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення на користь позивача із відповідача ОСОБА_4 як винної в ДТП особи різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 179 492 грн 83 коп.

При цьому посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують факт укладення та дію договору страхування на момент ДТП, суд обґрунтовано вважав таким, що спростовується матеріалами справи.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Так, суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам, на підставі яких достатньо повно встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що судами не було застосовано ст. ст. 980, 982, 988 ЦК України, Закон України «Про страхування», умови Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами від 01 лютого 2012 року № 28-0101-01, додатку до вказаного Генерального договору від 08 квітня 2014 року, Генерального договору страхування, правил страхування, є безпідставними, адже під час вирішення справи суд на підставі всебічно досліджених у справі доказів правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Підстав вважати помилковими висновки судів по суті вирішеного спору колегія суддів не вбачає.

Посилання заявника у касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права, а саме: ст. ст. 57, 58, 64, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко