Справа № 552/2108/17
Провадження № 2/645/2038/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Глоубкор» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» про визнання договору про надання послуг недійсним,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його наступним. 23 лютого 2016 року між ПП «Глоубкор» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг. Згідно п. 1.1. даного Договору ОСОБА_2 зобовязується організувати конкурс серед студенів Харківської державної академії дизайну та мистецтва (далі -ХДАДМ ) по розробленню дизайну шафи керування, згідно наданого позивачем технічного завдання, та прийняти результати від Учасників, визначити переможців конкурсу (перше, друге та трете місце), заплатити переможцям конкурсу грошову винагороду. ОСОБА_2 взяв на себе обовязок надати послуги, а саме: організувати конкурс серед Учасників по розробленню дизайну шафи керування, згідно наданого позивачем технічного завдання; передати (довести до відома) технічне завдання отримане у позивача до Учасників конкурсу; передати результати Учасників конкурсу позивачу для визначення переможця; довести до відома склад комісії (журі), яка буде оцінювати результати учасників. ПП «Глоубкор» зобовязалось встановити суму призового фонду у розмірі 16000 грн. з якого повинні будуть сплачені винагороди переможцям конкурсу, організувати комісію (журі), яка буде оцінювати учасників, передати технічне завдання ОСОБА_2 та визначити переможців конкурсу серед учасників.Згідно п.3.1. 3.2. даного Договору - встановлювалось, що позивач передає відповідачу ОСОБА_2 вісім тисяч грн. - 50% суми призового фонду після укладення Договору. Позивач передає ОСОБА_2 - 8 000 ( вісім тисяч) грн. - 50% суми призового фонду після проведення конкурсу. Оплата послуг відповідно до умов Договору від 23 лютого 2016 року здійснюється шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок.

Згідно п.3.4. відповідач ОСОБА_2 за рахунок отриманих коштів від позивача сплачує винагороду Учасникам конкурсу у наступному розмірі:

перше місце - 10000,000 грн; друге місце - 5 000,00 грн; третє місце - 1000,000 грн.Загальна вартість Договору складала 16 000,00 ( шістнадцять тисяч ) грн.

Згідно п.2.1.5. Договору строк проведення конкурсу з 23.02.2016 року по 25.05.2016 року. На виконання умов Договору Позивачем було здійснено передоплату у розмірі 50 % від загальної вартості, що складає 8 000,00 ( вісім тисяч ) грн. за реквізитами наданими ОСОБА_2 та які були вказані у Договорі та передано засобами електронного звязку технічне завдання ОСОБА_2.Після проведеної оплати та отриманого технічного завдання ОСОБА_2 запевнив, що здійснить проведення конкурсу у визначені договором строки.26.05.2016 року на електронну адресу співробітника позивача надійшли файли з візуалізованим зображенням шафи керування. Дані файли були зазначені, як конкурсні роботи студентів, при чому не були кодифіковані їх оформлення не відповідало оформленню конкурсної роботи. Після їх роздрукування було виявлено, що представлені «конкурсні роботи» не відповідали заявленому рівню студентів учбового закладу в якому повинен був бути проведений конкурс та наданому технічному завданню.

Враховуючи викладені обставини на думку позивача конкурс серед студентів не проводився, а надані файли, які були подані як конкурсні роботи не відповідали технічному завданню яке ставилося як вимога до конкурсних робіт, а отже, відповідно, переможців конкурсу визначити неможливо. У звязку з цим , представниками ПП «Глоубкор» було запропоновано ОСОБА_2 провести належним чином конкурс серед студентів . Але останній не погодився і вказав що конкурс ніби то проведений і він особисто визначить переможців та розподілить між ними призовий фонд. В результаті невиконання ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань, ПП «Глоубкор», не отримав те на що розраховував при укладенні Договору про надання послуг від 23 лютого 2016 року, а саме представлені файли у вигляді конкурсних робіт не відповідали заявленому рівню студентів та наданому технічному завданню. Дані дії з боку ОСОБА_2 прямо суперечили вимогам Договору та стало не зрозумілим хто саме отримає перераховані грошові кошти.

Позивач вважає,що дії відповідача ОСОБА_2 кваліфікуються як вчинення правочину під впливом обману. Відповідно ст. 230 ЦК України правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які «мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

З вчинених дій ОСОБА_2 на думку позивача слідує, що Договір був укладений під впливом обману, адже в реальності зобов'язання, які покладались на ОСОБА_2 він не мав наміру їх виконувати, метою укладення Договору було незаконне заволодіння коштами ПП «Глоубкор».Наявні підстави на думку позивача свідчать про те, що ОСОБА_2 на момент укладення Договору не був дійсним уповноваженим представником Харківської державної академії дизайну та мистецтва, який мав право організовувати та проводити конкурс серед її студентів. Ці обставини мають істотне значення для потерпілого (ПП «Глоубкор» ) тому що, якби було відомо про такі обставини до моменту укладення Договору про надання послуг , то ПП «Глоубкор» не уклало б даний правочин.

Своїми діями ОСОБА_2 ввів в обману службових осіб ПП «Глоубкор», а саме виклавши в останніх впевненість в тому, що укладення Договору про надання послуг для проведення конкурсу серед студентів ХДАДМ є необхідним та правомірним для ПП «Глоубкор», маючи на меті лише отримання грошових коштів від ПП «Глоубкор».

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги та просили суд визнати Договір про надання послуг від 23 лютого 2016 року недійсним з моменту укладення. Судові витрати, а саме судовий збір розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити так як він виконав всі зобовязання покладені на нього вказаним договором.

Відповідач ТОВ «Завод Укрбудмаш» подав суду заяву про розгляд справи за його відсутність.

Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши всі матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 23 лютого 2016 року між ПП «Глоубкор» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг. Згідно п. 1.1. даного Договору ОСОБА_2 зобовязується організувати конкурс серед студенів Харківської державної академії дизайну та мистецтва (далі -ХДАДМ ) по розробленню дизайну шафи керування, згідно наданого позивачем технічного завдання, та прийняти результати від Учасників, визначити переможців конкурсу (перше, друге та трете місце), заплатити переможцям конкурсу грошову винагороду.

В судовому засіданні представники позивача та відповідач факт того що даний договір укладався не оспорювали умови надання послуг та наслідки виконання договору також учасниками процесу були визнані.

Позивачем оспорюється дійсність вказаного договору під впливом обману відповідно до ст.230 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 19, 20, 22, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при розгляді справ цієї категорії необхідно виходити із того, що відповідно до статей 229-233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Позивач уклав договір з відповідачем ОСОБА_2 не як з представником Харківської державної академії дизайну та мистецтва а як з доцентом кафедри вказаного навчального закладу.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ним було проведено необхідний конкурс та студентами навчального закладу було виконано відповідні роботи по розробленню дизайну шафи керування.

Представники позивача пояснили,що дійсно ними було отримано певні роботи студентів,однак їх не задовольнило виконання технічного завдання.

Допитані свідки ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили,що приймали участь в конкурсі на виготовлення дизайну шафи управління який був організований викладачем кафедри ОСОБА_2

Суд оцінюючи надані докази представниками позивача зазначає,що під помилкою слід розуміти спотворене уявлення особи про обставини,що дійсно мають місце. Таке неправильне сприйняття стороною субєкта,предмета або інших істотних умов правочину,яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати,що правочин не був би укладеним.(ПВСУ)

Як встановлено в судовому засіданні позивач не погодився з виконанням відповідача умов договору,а саме в звязку з не дотриманням технічного завдання щодо розроблення дизайну шафи керування. Тобто має місце на виконання умов договору що передбачено в розділі 4,5 вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно до ч.1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

З огляду на наведене, суд не вбачає в діях відповідачів ознак обману. Позивач не надав суду доказів, про те, що спірний договір був укладений з боку відповідачів на підставі обману Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено своїх вимог щодо обставин, які мають істотне значення для визнання недійсним договору про надання послуг, що є підставою для відмови у позові.

Вирішив:

У позовних вимогах Приватного підприємства «Глоубкор» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» про визнання договору про надання послуг недійсним відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Суддя: