Справа № 0915/3021/12
Провадження № 22-ц/779/1774/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строків предявлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікату виконавчих листів по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Приватного підприємства «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строків предявлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікату виконавчих листів.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 25 січня 2017 року заяву задоволено. Постановлено видати дублікати виконавчих листів №0915/3021/12 про стягнення у солідарному порядку з ПП «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №159/К-08 від 26 березня 2008 року у сумі 396 766,64 грн на підставі рішення Тисменицького районного суду від 18 березня 2014 року. Також поновлено АТ «Дельта Банк» пропущений строк для предявлення цих виконавчих документів до виконання.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального права. Вказує, що при вирішенні цього питання судом не враховано відсутність доказів втрати АТ «Дельта Банк» виконавчих листів. Не зясовано судом належним чином чи звертались виконавчі листи до виконання в період з 26 травня 2014 року (дня їх видачі) до 26 травня 2015 року по кожному боржнику. Аналогічно як і обставин втрати виконавчих листів та наявності правових підстав для поновлення пропущеного строку предявлення їх до виконання.

Крім того, вирішення заяви банку проведено судом без належного його повідомлення про час та місце судового розгляду.

Тому просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви АТ «Дельта Банк».

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ПП «Маррос», представник АТ «Дельта Банк», а також ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Задовольняючи заяву представника ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі листи відповідальною особою банку не були передані на виконання до державної виконавчої служби. А у звязку із запровадженням з 3 березня 2015 року в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та розпочатою з 2 жовтня 2015 року процедурою його ліквідації строк предявлення виконавчих документів до виконання пропущено з поважних причин.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 18 березня 2014 року стягнуто солідарно з ПП «Маррос» та ОСОБА_1, з ПП «Маррос» та ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» 396 766,64 грн заборгованості за кредитним договором (а.с.187-190 т.1). Рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що діючи на підставі відповідної довіреності представник позивача ОСОБА_3 14 травня 2014 року звернувся в суд із заявою про видачу виконавчих листів на підставі вказаного рішення. Такі ним отримано 30 травня 2014 року (а.с. 195, 196 т.1).

В силу ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, при розгляді даної категорії справ суд повинен зясувати підстави, за яких стягувач звернувся із заявою за отриманням дублікату виконавчого листа, та обставини втрати виконавчого листа, перевірити дані про існування виконавчих проваджень за цим виконавчим листом, а також наявність доказів втрати оригіналу виконавчого листа. Зясувати причини, саме за яких стягувач пропустив строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність. При цьому необхідно враховувати, що поважними є причини, повязані саме з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певних дій.

За правилами ст. 210 ЦПК України ухвала повинна включати мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.

Проте, в порушення вказаних норм процесуального закону ухвала суду першої інстанції не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про задоволення заяви представника АТ «Дельта Банк» щодо видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку предявлення їх до виконання.

Крім того, за змістом ч.2 ст. 370 та ч. 2 ст.371 ЦПК України заяви про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку розглядаються в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення цих питань.

Тобто, процесуальною особливістю вирішення цих питань є виклик сторін в судове засідання. Це дає підстави стверджувати про можливість застосування ст. 169 ЦПК у разі неявки осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток. Так, ч.ч.5,8 ст.74 ЦПК України передбачено, що судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю, а фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам вручаються відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів отримання ПП «Маррос», ОСОБА_1, та ОСОБА_2 повідомлення про розгляд заяви. Рекомендовані листи адресовані цим адресатам повернулись на адресу суду з відміткою листоноші відповідно «адресат вибув», «за закінченням терміну зберігання», «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 220, 226, 235 т.1).

При цьому зясовано, що судове повідомлення направлялося апелянту не по його місцю проживання, а за іншою адресою (а.с.8,9 т.2).

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про її скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 25 січня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_4