Справа № 489/3681/17
Номер провадження 2/489/2027/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Сироватки Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Крім неї у вказаній квартирі зареєстрований її син - ОСОБА_2, який близько 10 років за вказаною адресою не проживає, ніяким чином не приймає участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також позивачка зазначила, що реєстрація відповідача в спірній квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 та зобов'язати УДМС в Миколаївській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у відсутність позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився. Проти розгляду справи у відсутність їх представника не заперечував, вказав, що їх орган не є відповідальним за зняття з реєстрації осіб.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належить позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Тищенко О.О. від 18.07.2017 р.

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6

Відповідно до Картки Форми В за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чорноморець" за вих. № 0300 від 22.12.2016 р. та за вих. № 0107 від 27.07.2017 р. - ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 протягом 2016 - 2017 р.р. не проживав.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи вищенаведене, а саме той факт, що відповідач протягом останніх двох років у спірній квартирі не проживає, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири обґрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому, вимоги позивачки щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача є зайвими, оскільки рішення суду щодо визнання його таким, що втратив право на користування квартирою, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації у спірній квартирі.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_5.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова