_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6834/17
Провадження № 2/520/7902/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15.08.2017

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 без руху, для усунення недоліків з наступних підстав.

Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо).

Однак, до позовної заяви не долучено документи, які підтверджують, що позивач пред'явив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки після вирішення вимоги про стягнення заборгованості.

Крім того, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №5, позовна заява про вирішення спору, що виникає з кредитних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам, встановленим статтею 119 ЦПК, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві. Зокрема, у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у заяві має бути викладено обставини, необхідні для ухвалення рішення, зокрема відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Отже, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.

Крім того, Верховний Суд України неодноразово у своїх постановах, зокрема №6-61цс15 від 27 травня 2015 року, та від 07 жовтня 2015 року №6-1935цс15, дійшов правового висновку про неправомірність задоволення судом позову банку про звернення стягнення боргу на предмет іпотеки без визначення ціни позову, яка не була зазначена у тексті позовної заяви, а з визначенням ціни позову на стадії реалізації предмета іпотеки. ВСУ зазначає, що положеннями ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, в тому числі, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи із змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг, тощо, аналізу норм статей 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», ВСУ прийшов до правового висновку, що у розумінні норми ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною 6 ст.38 цього Закону. Тобто ціна предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Очевидно визначення ціни здійснюється на стадії поза межами процедури реалізації предмету іпотеки та судового розгляду, а саме етапі підготовки позовної заяви та з зазначенням ціни, як формули грошового вираження майна, в тексті позовної заяви.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його реалізації, що суперечить вимогам закону, та водночас позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, отже, позивачу необхідно надати суду належно оформленої позовної заяви із зазначенням ціни позовута сплатити судовий збір в порядку та розмірах визначених Законом України «Про судовий збір».

Крім того, положеннями пункту 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно акта складеного на підставі Інструкції з діловодства від 17.12.2013 №11-2038/0/4-13, у присутності секретаря суду, діловода суду виявлено, що під час відкриття конверта (пакета) від ПАТ «ВіЕйБі Банк» за позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_2, відсутні вказані додатки, а саме: копія паспорту та ідентифікаційного коду відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 119-122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви пять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бескровний Я. В.