Справа № 222/1222/17
Провадження № 2/222/432/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,
при секретарі Темір В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте в позовній заяві представник ОСОБА_5 просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідачки в судове засідання, просив справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, відповідно правового змісту ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 2, 3 та 4 зазначеної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Як встановлено судом, позивач, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на не виконання зобовязань, які взяла на себе відповідачка згідно договору № б/н від 30.10.2012 року укладеного між ним та останньою.
Проте, позивачем не доведено, що між ним та відповідачкою ОСОБА_3 взагалі виникли будь які правовідносини за договором № б/н від 30.10.2012 року, оскільки зазначеного договору стороною позивача суду не представлено, а наданий розрахунок заборгованості сам по собі не спростовує висновків суду, щодо відсутності договірних відносин між сторонами, тим паче, що ніяких узгоджень зі стороною відповідача зазначений розрахунок не містить.
Крім цього, слід зазначити, що на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600,00 грн. відшкодуванню на його користь з боку сторони відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 15, 16, 634, 1054, 1055 ЦК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» відповідачкою ОСОБА_3 не підлягають.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Є.О. Подліпенець.