Справа № 541/1862/17
Провадження №2/541/967/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та процентів за користування позикою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом до ОСОБА_2 В позовній заяві посилався на те, що 24 липня 2014 року він з ОСОБА_2 уклав договір позики на суму 10000 гривень зі сплатою за користування позикою 250 гривень в місяць. Згідно умов вказаного договору відповідач повинен був повернути борг до 24 вересня 2014 року, але повернув тільки 23 квітня 2015 року частину боргу в сумі 5000 гривень. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто 12862,08 гривень. Виконавче провадження №49522301 з виконання виконавчого листа №2/541/1046/2015 від 20.01.2015 року станом на 07.06.2017 року закінчене у звязку з повним фактичним виконанням. В ході якого в період з 27.01.2016 року по 12.04.2017 року було перераховано всю суму позики. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 5500 грн. процентів за користування позикою і 1849,24 грн. інфляційних витрат.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, але повідомив, що не має можливості одразу погасити всю суму заборгованості в звязку з відсутністю коштів.

Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто 12862,08 гривень. (а. с. 6). Даним рішенням встановлено і не потребує доказування в силу вимог ст. 61 ЦПК України, що 24 липня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 10000 гривень зі сплатою за користування позикою 250 грн. у місяць, підтвердженням укладення якого та його умов є розписка відповідача (а.с.7).

Виконавче провадження №49522301 з виконання виконавчого листа №2/541/1046/2015 від 20.01.2015 року станом на 07.06.2017 року закінчене у звязку з повним фактичним виконанням. В ході якого в період з 27.01.2016 року по 12.04.2017 року було перераховано всю суму позики, що підтверджується довідкою Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 07.06.2017 року № 8830 (а.с.5).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач повернув всю суму позики лише 12.04.2017 року, то до того часу зобовязання відповідача, що виникло на підставі договору позики, не було припиненим, отже він зобовязаний сплатити проценти за користування позикою за період з липня 2015 року (до якого стягнуті проценти за попереднім рішенням суду) до 12.04.2017.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 5500 гривень процентів за користування позикою та 1849,24 гривень інфляційних витрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, в сумі 640,00 грн. (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 88, 174, 213-215, 294, 367 ЦПК України, cт.ст. 526, 625, 1046-1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 5500,00 грн. (Пять тисяч пятсот гривень 00 коп.) процентів за користування позикою, 1849,24 грн. (Одну тисячу вісімсот сорок девять гривень 24 коп.) інфляційних втрат та 640,00 грн. (Шістсот сорок гривень 00 коп.) у відшкодування понесених судових витрат.

Всього стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7989,24 грн. (Сім тисяч девятсот вісімдесят девять гривень 24 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: ОСОБА_3