Справа № 154/1335/17 Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/1295/17 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, земельної ділянки для його обслуговування, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним позовом. Вказувала на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1, не залишивши заповіту, помер її чоловік ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: 21/100 частини спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд та 21/100 частини земельної ділянки площею 729,4 кв. м., для обслуговування цього будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 вона прийняла спадщину та подала відповідну заяву до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено із-за відсутності у неї правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно.

Крім того ОСОБА_3 вказувала, що син померлого - відповідач ОСОБА_2 вже отримав свідоцтво про право власності на свою частку у зазначеному спадковому майні.

За таких обставин, позивачка ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на 63/200 частини спірного нерухомого спадкового майна - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки для його обслуговування, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2017 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3, в порядку спадкування, право власності на 63/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, без врахування самочинної добудови прибудови а7 загальною площею - 13.9 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та на 63/200 частини земельної ділянки площею 729 кв.м., для його обслуговування.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне і таке, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне будинковолодіння в розмірі 21/50 чистини належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та померлому ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 21/100 частину даного нерухомого майна, яке у рівних частках по 21/200, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, успадкували за законом позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, а тому, з врахуванням належної їй на праві власності 21/100 частки у спірному майні, ОСОБА_3 належить 63/200 вказаного нерухомого майна.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 27.05.1982 року за ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_3.) визнано право власності на 21/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 95).

З копії державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3.) на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради від 28.11.1997 року № 298 передано у приватну власність земельну ділянку площею 729 кв.м. для обслуговування зазначеного житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за цією ж адресою (а.с. 20).

З рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 червня 2016 року слідує, що вказане нерухоме майно: 21/50 частина житлового будинку, земельна ділянка площею 729 кв. м. для його обслуговування визнані спільним майном ОСОБА_3 (ОСОБА_3,) та померлого ОСОБА_4 Й, (а. с. 7-9).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 21/100 часток у нерухомому майні: житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 729 м.кв., для обслуговування будинку, які знаходяться по АДРЕСА_1 (а. с. 10-20).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина позивачка ОСОБА_3 та син - відповідач ОСОБА_2 (а. с. 25).

Крім того встановлено, що за відповідачем ОСОБА_2 рішенням Володимир-Волинського міського суду від 09 червня 2016 року було визнано в порядку спадкування право власності на 21/200 частини спірного будинковолодіння та земельну ділянку, площею 182,25 кв. м., для його обслуговування, що знаходиться в АДРЕСА_1. (а. с. 7-9).

28 квітня 2017 року державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Хомою Ю.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивачки ОСОБА_3, із-за неподання нею оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове нерухоме майно (а.с. 22).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статей 1218, 1225 ч. 1 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтями 1261, 1267 ч. 1 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зазначені обставини справи та вказані правові норми, дають підстави зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_3, яка є дружиною померлого ОСОБА_4 і після його смерті прийняла спадщину, має право на спадкування, як спадкоємець першої черги за законом 21/200 частини всього належного на день смерті померлому майна, в тому числі спірного будинковолодіння та земельної ділянки.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши наведені обставини, та врахувавши розмір частки, яка належить безпосередньо позивачці, у спірному нерухомому майні, цілком підставно прийняв рішення про задоволення її позову.

Також, колегія суддів не приймає до уваги покликання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на наявність самочинної добудови до житлового будинку, що на його думку є перешкодою для визнання права власності за позивачкою на спірне будинковолодіння та свідчить про незаконність оскаржуваного ним рішення суду. Оскільки оскаржуваним рішенням право власності у порядку спадкування за ОСОБА_3 на самочинно добудовану прибудову площею 13,9 кв. м. не визнавалось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді