"30" листопада 2017 р.
Справа № 642/2918/17
Провадження № 2/642/1238/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.

при секретарі - Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, суд ,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, разом з відповідачем по справі, ОСОБА_2 проживали разом з 2009 року, у 2010 році одружилися та народився син - ОСОБА_3. У 2012 році, коли дитині було два роки, позивач та відповідач припинили сімейні стосунки та почали проживати окремо. З того часу дитина проживає разом зі матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. 22.10.2013 року шлюб було офіційно припинено (згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької обл.. від 22.10.2013р.). З самого початку припинення сімейних відносин спорів стосовно міста проживання дитини між позивачем та відповідачем по справі не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачкою. Позивач всіляко намагалася, щоб відповідач спілкувався зі своїм сином, щоб дитина знала, що в нього є батько. Декілька зустрічей вдалося організувати, але відповідач робив це неохоче та не дуже бажав цих зустрічей. Більш того, зустрічі з батьком негативно впливали на психічний та психологічний стан дитини, позивачці ледве вдавалося його заспокоїти після них. Не зважаючи на небажання спілкуватися з сином, відповідач у жовтні 2014 року, забравши спільного сина, перешкоджав у спілкуванні його з позивачем, погрожував фізичною розправою, викрав свідоцтво про народження дитини та особисті речі. В зв'язку з чим 27.10.2014р. вона вимушена була звернутися з заявою до Обухівського РВ ГУМВС в Київській області. Після цього психічний та емоційний стан сина значно погіршився, дитина стала нервова та відчувала почуття страху, нагадування про батька призводило до нервових зривів, порушення сну, тому позивач вимушена була звернутися до дитячого психолога, а в подальшому до логопеда, якого дитина відвідує до цього часу. З того часу, відповідач по справі життям спільного сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже сім років, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки його не бачив. На протязі останніх декількох років позивач з сином мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, в нього є окрема дитяча кімната, яка обладнана всім необхідним для повноцінного розвитку дитини. 21 серпня 2017 року позивачем був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, загальна площа - 562, 8 кв.м., житлова площа - 214,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 для подальшого облаштування з сином життя та створення для нього гідних умов проживання. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він відсторонився від будь-якого спілкування з дитиною, фізичним і психічним здоров'ям не займається та не цікавиться, жодних спроб побачитися з сином з боку відповідача не відбувається. Жодної матеріальної підтримки дитина не отримує. З самого народження син не знає слова «тато».

Позивач та представник позивача в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з'явися, повідомлений судом належним чином, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином.

Представник третьої особи, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справи без участі їх представника та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010 року по 22.10.2013 рік .

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 22 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області.

22.10.2013 року шлюб було офіційно розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2013 року.

На сьогоднішній день відповідач взагалі не має ніякої ролі в житті сина, він не знає в якій школі він навчається, чи навчається взагалі, якими хворобами хворіє, які його інтереси та улюблені захоплення в спорті та музиці.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу у 2013 році повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_3 фізичним та моральним розвитком свого сина не займається, не цікавиться ним, не проявляє турботу, матеріально не підтримує.

При прийнятті рішення суд також враховує висновок управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, в інтересах самої дитини. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї.

За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідач виключно з власної вини вчиняв дії, які привели до невиконання ним своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав матиме для дитини виключно позитивні наслідки у вигляді виховання його у іншій повноцінній сім'ї, яка забезпечує усі необхідні умови для його фізичного, духовного і творчого розвитку, а також усунення перешкод у можливості отримання освіти та лікування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради за № 789 від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо.

Батьківські права та обов'язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов'язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав. По суті це є особлива сімейно-правова міра відповідальності по відношенню до батьків.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 282 СК України)

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оскільки беззаперечно є факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до сина, суд вважає за потрібне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти на утримання дитини.

Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 77, 88, 112, 213, 218, , 256- 259, 294 , 295 ЦПК України, ч.7 ст.7 СК України ст.ст. 71, 150 ,152, 155 п.2 ч.1 ст.164 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.8, 11, 14 «Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України п.п.15, 16,17 від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення про позбавлення та поновлення батьківських прав суд», суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити у повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає з матір`ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: 61103, АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення ним повноліття.

Змінити прізвище ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «ОСОБА_3» на прізвище матері - «ОСОБА_3».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судовій збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судове рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам до апеляційного суду Харківській області у 10 денний строк через суд першої інстанції с моменту його проголошення, учасниками процесу які не приймали участь у розгляді справи, з моменту отримання копії рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції .

Суддя: А.М. Гримайло