№263/2849/17
№2/263/1052/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Турчиній Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору дарування квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору дарування квартири частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідними сестрами. Станом на червень-липень 1989 року ОСОБА_1 була власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка розташована у будинку ЖБК «Іллічівський-128», а ОСОБА_2 була власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка розташована у будинку ЖБК «Мрія». В той час вони вирішили здійснити обмін належних їм однокімнатних квартир на двохкімнатну та домовилися про угоду з родиною ОСОБА_5, які були співвласниками двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, яка розташована у будинку ЖБК «Висота». Під час обміну двох однокімнатних квартир було в безготівковій формі здійснено обмін паєнакопиченнями, а родина ОСОБА_5 здійснила їм доплату, яку було спільно витрачено на покращення житлових умов. Протягом понад 25 років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали та користувались пільгами по сплаті комунальних послуг, а саме: 50% ОСОБА_1, як учасник війни, а 25% ОСОБА_2, як дитина війни. Восени 2016 року ОСОБА_2 повідомила їй, що є одноособовим власником спірної квартири, яку має намір подарував, а новий власник буде її виселяти. Через відсутність освіту та похилий вік вона звернулася за правовою допомогою та отримала інформацію, що ОСОБА_2 без її згоди отримала право власності на спірне житло та подарувала його. Вказані дії ОСОБА_2 порушили її права, позбавивши права власності на ? частину кооперативної квартири №11 по проспекту Будівельників у будинку №108 у місті Маріуполі.

З урахуванням наведеного просить визнати частково недійсним Свідоцтво про право власності №80 від 02 березня 2000 року на квартиру АДРЕСА_4, видане Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на імя ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №11. Також просить визнати недійсним Договір дарування вказаної квартири, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що незважаючи на те, що пайові внески за квартири, якими вони обмінювались були нерівноцінні, вони домовилися, що спірна квартира буде належати їм в рівних частках.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що в 1989 році вирішила змінити умови проживання шляхом обміну належної їй однокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка розташована у будинку ЖБК «Мрія», на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, яка розташована у будинку ЖБК «Висота». Її сестра запропонувала їй взяти участь в обміні для отримання вартості належної їй квартири АДРЕСА_1, яка розташована у будинку ЖБК «Іллічівський-128». Після обміну ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі вартої належної їй квартири, а вона перерахувала власне паєнакопичення у сумі 2007 рублів СРСР з рахунку ЖБК «Мрія» на рахунок ЖБК «Висота» та здійснила доплату готівкою повної вартості двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, яка складала 5203 рублів СРСР. Після обміну вона стала членом ЖБК «Висота» та в 2000 році отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру, про що ОСОБА_1 було відомо. В жовтні 2016 року вона подарувала квартиру ОСОБА_3 Просить відмовити в позові, оскільки ОСОБА_1 не має право на частку у спірній квартирі та пропустила строк позовної давності звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Від відповідачки ОСОБА_3 на адресу надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила суд відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є мешканцем будинку №108 по проспекту Будівельників у місті Маріуполі та знайома з сторонами. Їй відомо, що колишні власники квартири №11 ОСОБА_5 виплатили пайовий внесок. Після обміну вказаної квартири в ній проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але останній час між ними виникли конфлікти. Під час спілкування з ОСОБА_1 з приводу оплати комунальних послуг та пільг, вона запитувала останню, чому квитанції приходять на імя ОСОБА_2, на що позивачка пояснила, що квартира оформлена на них обох.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним відносини.

Згідно з поквартирною карточкою форми «Б», виданою Житлово-будівельним кооперативом «Висота» за адресою: АДРЕСА_5 квартиронаймачем була ОСОБА_5, яка зареєстрована з 23.10.1978 року по 07.07.1989 року, а також зареєстровані члени її родини чоловік ОСОБА_8 з 23.10.1978 року по 16.06.1989 року, син ОСОБА_9 з 20.08.1970 року по 07.07.1989 року. З 12.07.1989 року квартиронаймачем є ОСОБА_2, яка зареєстрована разом з сестрою ОСОБА_1

Згідно з відповіддю голови ОСББ «Азовчайка» однокімнатна кооперативна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 рахується у ОСББ «Азовчайка» (ЖБК «Іллічівський-128»). ЖБК «Іллічівський-128» перетворений в ОСББ «Азовчайка». За адресою АДРЕСА_7 з 1984 року по червень 1989 року проживала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю. По ордеру (договору міни) з 04.08.1989 року по день смерті 03.11.2002 року мешкав ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з довідкою, виданою ЖБК «Мрія», від 15.11.2016 року у квартирі АДРЕСА_8 були зареєстровані та мешкали: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована 06.04.1984 року, знята з реєстрації 27.06.1989 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована 15.07.1989 року, знята з реєстрації 15.07.1994 року.

Згідно з відповіддю голови ЖБК «Висота», від 10.02.2017 року вбачається, що ЖБК «Висота» керується у своїй діяльності Типовим Статутом ЖБК, який був прийнятий для здійснення господарської діяльності у липні 1985 року (протокол загальних зборів №2 від 12.07.1985 року). Згідно з поквартальними картками обліку мешканців (Форма А) у квартирі АДРЕСА_9 і Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя були зареєстровані та мешкали: член кооперативу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та члени її родини: чоловік ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. По ордеру до їх двокімнатної квартири вселились рідні сестри: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 раніше мешкала у однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_6, а ОСОБА_2 мешкала у однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_10. Міна квартирами та вселення відбувалось у липні 1989 року, на підставі ордеру №001818 та згідно з рішенням виконкому Жданівської міської ради народних депутатів (протокол №23 від 14.06.1989 року). До виселення з квартир, колишніми членами кооперативу Ередженовими пайові внески були сплачені у повному обсязі. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вселились до квартири АДРЕСА_11 як одна родина, зареєструвались 12.07.1989 року та мешкають однією родиною по теперішній час. На теперішній час, відповідно до по квартирного обліку квартира рахується за ОСОБА_2, яка з 2000 року є власником квартири АДРЕСА_11. Комунальні платежі за квартиру сплачуються регулярно, заборгованості перед кооперативом не мають.

Згідно з ордером на житлове приміщення (обмінний) №001818 від 17.06.1989 року, виданого виконавчим комітетом Жданівської міської ради народних депутатів, який виданий ОСОБА_2 з сімєю з двох осіб на право займання в порядку міни житлової площі, житловою площею 27,4 кв.м, яка складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_5, ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 14.06.1989 року №23. У графі ордеру «склад родини» вказана : ОСОБА_1 сестра.

Квитанція від 08.06.1989 року містить текст, що банківська установа отримала від ОСОБА_2 платіж, як пайовий внесок за міну у розмірі 5200,00 рублів СРСР на рахунок №1607737 ЖСК «Висота».

Згідно з довідки, виданою МКГ України «Міське бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального господарства» квартира АДРЕСА_11 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №80 від 02.03.2000 року.

Згідно з довідкою від лютого 2000 року №18, виданою ЖБК «Висота» ОСОБА_2 є членом ЖБК «Висота» та їй належить квартира №11, загальною площею 43,36 кв.м, у будинку №108 по проспекту Будівельників у місті Маріуполі. Пайовий внесок в розмірі 5203 рублів СРСР повністю сплачений.

Згідно з висновком про реєстрацію домоволодіння від 02.03.2000 року, реєстр №34829, книга №121-537 квартира АДРЕСА_11 належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва на право власності.

Згідно з Свідоцтвом про право власності №80 від 02 березня 2000 року, виданим Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, квартира АДРЕСА_4, належить останній. Свідоцтво видано на підставі довідки ЖБК «Висота» про виплату позика за квартиру.

Відповідно до Договору дарування, посвідченого 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, за реєстровим номером №2320, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_12.

Згідно з довідкою, виданою головою ЖБК «Мрія» вбачається, що на балансі ЖБК «Мрія» рахується квартира №18 за адресою проспект Будівельників будинок №117 у місті Маріуполі. Будинок був прийнятий у експлуатацію у 1968 році. Квартира складається з однієї кімнати, загальна площа квартири 29,5 кв.м, житлова 17,5 кв.м. На час введення будинку у експлуатацію пайовий внесок складав 2007 рублів СРСР. Кооператив не має відомостей щодо погашення пайового внеску за вказану вище квартиру.

З відповідей ТОВ «Жилье-22» від 12.05.2017 року №39 та від 06.09.2017 року №74 вбачається, що ОСОБА_1, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1981 року (з часу заселення). Квартира однокімнатна кооперативна. Будинок №45 по вулиці Маміна-Сибіряка перебуває на технічному обслуговуванні ЖЕК-22, наразі ТОВ «Жилье-22». Повна вартість квартири складала 4648,40 рублів СРСР, початковий внесок 1924 рублів СРСР. Залишок позички сплачувався ОСОБА_1 щоквартально в розмірі 48 рублів СРСР. На час міни вищевказаної квартири 12.07.1989 року, позичка була сплачена в розмірі 3911,30 рублів СРСР. З 01.07.1991 року ЖБК «Іллічівський-128» вийшов зі складу ЖЕК-22 на самостійне обслуговування.

Згідно з довідкою від 21.10.2016 року №1102 з місця мешкання вбачається, що ОСОБА_2 постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_5, склад родини: ОСОБА_2, ОСОБА_1

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №71087333 від 21.10.2016 року квартира АДРЕСА_11 належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №71101868 від 21.10.2016 року квартира АДРЕСА_11 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, на підставі договору дарування, серія та номер 2320, виданий 21.10.2016 року.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення . Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Згідно з п.72, п.73 Постанови від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Згідно з п.1, п.5, п.8 Типового Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Радою Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 Житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Після затвердження рішення про організацію житлово-будівельного кооперативу скликаються загальні збори громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, для прийняття статуту кооперативу. Житлово-будівельний кооператив діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до цього Примірного статуту і зареєстрованого у виконавчому комітеті Ради народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу. З дня реєстрації статуту кооператив набуває прав юридичної особи. Кооператив користується штампом і печаткою з зазначенням свого найменування. До членів кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і перебувають на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу або користуються правом позачергового прийому до членів кооперативу. Незалежно від проживання у даному населеному пункті до членів кооперативу приймаються громадяни, які в установленому порядку перебувають у цьому населеному пункті на обліку бажаючих вступити до кооперативу (у списку осіб, які користуються правом на вступ до кооперативу поза чергою).

Згідно з п.22, п.23 Типового Статуту кошти житлово-будівельного кооперативу складаються з: 1) вступних внесків; 2) пайових внесків; 3) внесків на проведення капітального ремонту жилого будинку (будинків); 4) внесків на експлуатацію жилого будинку (будинків) і утримання придомової території; 5) інших надходжень. Вступні внески вносяться членами житлово-будівельного кооперативу, які вступили до кооперативу до здачі будинку (будинків) в експлуатацію. Розмір вступного внеску визначається загальними зборами членів кооперативу, але не може перевищувати п'ятдесяти карбованців. Вступні і пайові внески члени житлово-будівельного кооперативу вносять на рахунок кооперативу в установі банку.

Згідно з п.27, п.28 Типового Статуту прийнятим до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім'ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту. Заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Надання квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться в межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. На прохання члена кооперативу йому надається квартира меншого розміру, але вище рівня, встановленого у даному населеному пункті для взяття громадян на квартирний облік.

Згідно з п.40 Типового Статуту при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу особа, яка вступає до кооперативу у зв'язку з обміном, зобов'язана внести на рахунок кооперативу в установі банку пайовий внесок не менший, ніж розмір паєнагромадження члена кооперативу, який вибув. Якщо особа, яка вступає до кооперативу у зв'язку з обміном, є з членом кооперативу близьким родичем (батьки, діти, дід, бабка, рідні брати і сестри), вона звільняється від внесення зазначеного пайового внеску за умови передачі їй паєнагромадження вибулим членом кооперативу. При обміні жилого приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу на інше жиле приміщення в будинку цього або іншого кооперативу провадиться зарахування рівних сум паєнагромаджень. Різниця у паєнагромадженнях має бути відповідно внесена новоприйнятим членом кооперативу і одержана вибулим з кооперативу.

Відповідно до п.13, п.14 постанови від 31 січня 1986 року №31 «Про затвердження правил обміну жилих приміщень в Український РСР» згода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів (додаток №2), які видаються виконавчими комітетами міських, районних у місті, селищних, сільських Рад народних депутатів за місцем оформлення обміну жилими приміщеннями. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку в шестимісячний строк. Якщо в результаті обміну з метою об'єднання в одну сім'ю громадяни одержують жилі приміщення в одній квартирі, їм видається один ордер. У випадках, коли предметом обміну є частина жилого приміщення, особі, яка вселяється як член сім'ї тих, що залишилися проживати в цьому приміщенні, видається виписка з рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів, яка оформила обмін. Ордери повинні бути одержані учасниками обміну жилими приміщеннями або за їх довіреністю іншими особами одночасно, за винятком випадків примусового обміну. При одержанні ордерів подаються паспорти членів сім'ї, включених у ордер. Крім того, подаються: при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу - документ установи банку про внесення особою, яка вступає до кооперативу, пайового внеску або (у випадках, передбачених Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу) довідка правління кооперативу про передачу йому паю членом кооперативу, який вибув; при обміні жилих приміщень між членами різних житлово-будівельних кооперативів - документ установи банку про внесення стороною, якій належить менша сума паєнагромадження, на рахунок іншого кооперативу різниці у паєнагромадженнях або довідки правлінь кооперативів про рівність сум паєнагромаджень. При вселенні в одержане по обміну жиле приміщення громадянин здає ордер (при вселенні в жиле приміщення як член сім'ї - виписку з рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів) у житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації або правлінню житлово-будівельного кооперативу. Одночасно подаються паспорти членів сім'ї, включених у ордер (у виписку з рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів), з відміткою про виписку з колишнього місця проживання. Ордер (виписка з рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів) зберігається як документ суворої звітності. Ордер, дійсний протягом 30 днів, а при міжміському обміні - протягом 60 днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідними сестрами.

Станом на червень-липень 1989 року ОСОБА_1 була власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка розташована у будинку ЖБК «Іллічівський-128», який входив до ЖЕК-22, та в подальшому перетворений в ОСББ «Азовчайка». Повна вартість квартири складала 4648,40 рублів СРСР та була сплачена ОСОБА_1 в розмірі 3911,30 рублів СРСР.

Станом на червень-липень 1989 року ОСОБА_2 була власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка розташована у будинку ЖБК «Мрія». Повна вартість квартири складала 2007 рублів СРСР та була сплачена ОСОБА_2

Станом на червень-липень 1989 року ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_8 були співвласниками двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, яка розташована у будинку ЖБК «Висота». Повна вартість квартири складала 5203 рублів СРСР та була сплачена родиною ОСОБА_5.

Під час обміну двох однокімнатних квартир було в безготівковій формі здійснено обмін паєнакопиченнями, а родина ОСОБА_5 здійснила доплату у сумі, яку в даний час визначити точно неможливо, але вона дорівнювала понад 700 рублів СРСР (3911,30 + 2007 5203 /рублів СРСР/).

На підставі ордеру від 17.06.1989 року, виданого ОСОБА_2, вона разом із сестрою ОСОБА_1, як членом її сімї, вселилася до спірної квартири, а в 2000 році ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру. В жовтні 2016 року ОСОБА_2 подарувала вказану квартиру ОСОБА_3

Протягом понад 25 років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали та користувались пільгами по сплаті комунальних послуг, а саме: 50% ОСОБА_1, як учасник війни, а 25% ОСОБА_2, як дитина війни.

Судом встановлено, що сторони дотрималися положень законодавства, яке діяло на момент обміну квартир у будинках житлово-будівельних кооперативів.

Так, по-перше, сторони виконали умову оплати вартості квартири членами кооперативу та подальший безготівковий перерахунок грошових коштів на рахунки кожного кооперативу шляхом банківських операцій, а відповідно усі учасники угоди набули право власності на нерухоме майно. Суд вважає, що надана ОСОБА_2 квитанція від 08.06.1989 року не є доказом внесення саме нею готівкою грошової суми або здійснення доплати у готівковій формі.

По-друге, умовою угоди було обмін двохкімнатної квартири саме на дві однокімнатних, в звязку з чим доводи ОСОБА_2 про дійсну мету угоди щодо обміну належної їй однокімнатної квартири на двохкімнатну з доплатою, а відповідно отримання ОСОБА_1 вартості належної їй квартири та позбавлення будь-якого житла, є неспроможними.

По-третє, у даному випадку ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як члени однієї сімї, здійснили обмін житла та, за домовленістю, відповідно набули право власності на спірну квартиру у рівних частках, а оформлення ордеру, який в подальшому став підставою для набуття членства у ЖБК та отримання свідоцтва про право власності на житло вказує лише на титульного користувача, однак не позбавляє права інших осіб користуватися майном та набути право власності.

На підставі викладеного, суд приходить до наступних висновків.

Свідоцтво про право власності №80 від 02 березня 2000 року на квартиру АДРЕСА_4, видане Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на імя ОСОБА_2 підлягає визнання недійсним в ? частині.

Договір дарування квартири АДРЕСА_12, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений нотаріально 21 жовтня 2016 року, підлягає визнанню недійсним ? частці вказаної квартири.

За ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на ? частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 49,5кв.м., житловою площею 28,0кв.м.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом у редакції 2004 року, а тому суд вважає, що підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Статтею 71 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки, протягом якого особа, право якої порушене, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом звернення з позовом до суду. При цьому ст.75 ЦК України визначено, що позовна давність повинна застосовуватися всіма органами, уповноваженими на розгляд цивільних справ, незалежно від заяви про це сторін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом 28.02.2017 року, посилаючись на те, що довідалася про порушення права на житло в жовтні 2016 року, коли ОСОБА_2 їй повідомила про те, що вона одноособово є власником спірного житла та має намір його подарувати, а новий власник має намір її виселення, тобто строк позовної давності не порушено.

Суд погоджується з цими доводами з наступних підстав.

Підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про оформлення ОСОБА_2 в 2000 році права власності на спірне житло відсутнє, і навпаки, згода ОСОБА_1 на оформлення квартири на ОСОБА_2 відсутня, оскільки позивачка заперечує свідоме позбавлення себе єдиного житла. Пояснення свідка ОСОБА_7 щодо обговорення з ОСОБА_1 змісту квитанцій про оплату комунальних послуг, виписаних на ОСОБА_2, як члена кооперативу, є неконкретні і не можуть слугувати підтвердженням обізнаності ОСОБА_1 про оформлення права власності.

Суд вважає, що наведене переконливо та достовірно свідчить про те, що ОСОБА_1 не порушено строк позовної давності.

Рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого необхідно провести державну реєстрацію права власності.

На підставі Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору дарування квартири недійсним, задовольнити частково.

Свідоцтво про право власності №80 від 02 березня 2000 року на квартиру АДРЕСА_4, видане Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати недійсним в ? частині.

Договір дарування квартири АДРЕСА_12, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 21 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, за реєстровим номером №2320, визнати недійсним ? частці вказаної квартири.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, (ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 49,5кв.м., житловою площею 28,0кв.м.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду сторони можуть подати апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко