Провадження № 2/761/5739/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2(далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3,треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 у незареєстрованому шлюбі народила двох дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 16.02.2017 року до Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася громадянка ОСОБА_4 повідомивши, що з вересня 2015 року її донька ОСОБА_3 залишила на неї своїх малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, життям та здоров'ям їх не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. 03.03.2017 року (наказ № 15-од) малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було взято на облік Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Службою у справах дітей було зібрано інформацію на підтвердження вищезазначеного повідомлення, обстежено умови проживання дітей за адресою: АДРЕСА_5, проведено бесіду з малолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Мати з дітьми не проживає. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом з бабусею ОСОБА_4, яка належним чином опікується онуками, займається їх вихованням, навчанням та утриманням, здійснює догляд за здоров'ям дітей. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, оскільки вона не бере участі у їх вихованні, навчанні, розвитку, не виявляє турботу до них, не підтримує матеріально, чим остаточно довела свої подальші наміри щодо дітей.

Тому позивач, з урахуванням уточнень в судовому засіданні, просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; призначити ОСОБА_4 опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх житлом та майном; призначити стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ? частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення нею 18-річного віку, на користь ОСОБА_4 під опікою якої в подальшому будуть перебувати діти.

У судовому засіданні представник позивача, третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_3 у незареєстрованому шлюбі народила двох дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 10).

Відповідно довідки №02/10/07-1401 від 17.05.2017 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», ОСОБА_4, як наймач, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідно актів обстеження умов проживання від 27.02.2017 року, 16.05.2017 року умови проживання дітей задовільні, в квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 чисто, прибрано, зроблений ремонт, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, діти мають необхідну мебель, іграшки, особисті речі, в квартирі проживає бабуся з онуками, зі слів сусідки мати дітей з ними не проживає, доглядом за дітьми займається бабуся (а.с. 19-20).

ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_5, після розірвання шлюбу присвоєно прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

16.02.2017 року до Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася ОСОБА_4 повідомивши, що з вересня 2015 року її донька ОСОБА_3 залишила на неї своїх малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, життям та здоров'ям їх не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на їх утримання (14).

Відповідно Наказу №15-од від 03.03.2017 року малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було взято на облік Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 16).

Відповідно листа КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» Шевченківського району м. Києва від 21.04.2017 № 387, дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікується, здійснює супровід до лікарів бабуся ОСОБА_4, яка сумлінно ставиться до здоров'я онуків та виконує всі рекомендації. Мати з дітьми не проживає (а.с. 17).

Відповідно характеристики спеціалізованої школи № 82 ім. Т.Г. Шевченка Шевченківського району м Києва від 13.03.2017 № 29 на учня ОСОБА_1 вбачається, що його вихованням займається бабуся ОСОБА_4, яка відвідує батьківські збори, цікавиться його навчанням, поведінкою та успіхами. ОСОБА_3 жодного разу в школі не бачили, дитиною вона не цікавиться (а.с. 25).

Відповідно характеристики спеціалізованої школи № 97 ім. О. Теліги Шевченківського району м Києва від 06.03.2017 № 47 на ОСОБА_2 вбачається, що її вихованням займається бабуся ОСОБА_4, яка щоденно приводить і забирає онуку, забезпечує усім необхідним. ОСОБА_6 не цікавиться успіхами доньки, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 26).

Відповідно до листа ДНЗ № 430 Шевченківського району м. Києва від 24.03.2017 № 37 щодо дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відомо, що дітей до садочку влаштувала мати ОСОБА_3, згодом вихованням та доглядом за дітьми почала займатися їх бабуся ОСОБА_4, за останній рік перебування ОСОБА_2 у дошкільному навчальному закладі мама дівчинки майже не з'являлась у садочку і не цікавилась життям дітей (а.с. 24).

Відповідно до висновку Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав №109/05/40-4673 від 12.06.2017 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31-32).

Як вбачається з висновку з січня 2011 року малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на обліку Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, з їх матір'ю проводилась профілактично-виховна робота щодо належного виховання, навчання та утримання дітей, підвищення батьківського потенціалу, ОСОБА_3 попереджалась про відповідальність батьків, їй роз'яснювалось про можливе позбавлення її батьківських прав відносно дітей, у разі не виконання нею батьківських обов'язків. В січні 2012 року дітей було знято з обліку СЖО за виправленням їх матері, ситуація в родині змінилась на краще, але нажаль ненадовго.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла - шістнадцяти років.

Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Відповідно п. 16 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно п. 17 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття.

Відповідно п. 18 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано докази, у спосіб та в порядку передбаченому законом, того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому судом встановлено, що відповідачу не перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України від 13 січня 2005 р. «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до частини 1 статті 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

У Постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Відповідно Наказу №15-од від 03.03.2017 року малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було взято на облік Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах.

18.05.2017 року до Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася ОСОБА_4 повідомивши, що вона перебуває на обліку опікунів в ССД ШРДА та просить призначити її опікуном малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з правами та обов'язками опікуна ознайомлена.

Відповідно до подання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.06.2017 р. № 109/05/40-4814 - ОСОБА_4 може бути опікуном малолітніх окуків ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28-30).

Як вбачається з подання ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом з онуками, перебуває на обліку потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.05.2017 за № 04/17, працює в ПАТ АК «Сатер» на посаді прибиральниці і має постійний середньомісячний дохід у розмірі 2042 грн., згідно висновку про стан здоров'я особи від 27.03.2017 року, на момент огляду за станом здоров'я опікуном бути може, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серія НОМЕР_3, гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на території України станом на 03.04.2017 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Під час судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_4 відноситься до осіб, визначених ст. 212 Сімейного кодексу України.

За викладених обставин третя особа може бути призначена опікуном малолітніх онуків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже з відповідача на користь опікуна необхідно стягнути на утримання малолітніх дітей : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 15.06.2017 року до повноліття дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання освіти, особисте виховання відповідачем дітей буде негативно впливати на її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховання дітей, здобуття ними освіти, та підготовку їх до самостійного життя, беручи до уваги, що діти перебувають на утриманні своєї бабусі ОСОБА_4, яка займається їх вихованням, забезпечує необхідним одягом, взуттям, повноцінним харчуванням, враховуючи висновок Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав №109/05/40-4673 від 12.06.2017 року та подання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.06.2017 року № 109/05/40-4814, крім того, відповідач не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України; ст. ст. 19, 150, 164 - 166, 180, 182, 183, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України; ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд, -

в и р і ш и в:

Позов Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно її малолітніх дітей : сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити опіку над малолітніми дітьми : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою : АДРЕСА_3 опікуном над малолітніми дітьми : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають за адресою : АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на утримання малолітніх дітей : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 15.06.2017 року до повноліття дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя