Справа № 645/5550/17
Провадження № 2-о/645/200/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

при секретарі судових засідань - Куркін Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що є донькою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_6 року Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Причиною смерті став гострий інфаркт міокарда передній стінки лівого шлуночка. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стан для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного факту необхідно заявнику для прийняття спадщини.

В судове засідання заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, на електронну адресу суду надав заяву в якій вказав про те, що не заперечує проти вищевказаної заяви та просить розглядати справу за його відсутності.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, оглянувши оригінали документів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 26.03.1962 року Бюро РАЦС Ленінського району м. Караганди, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Судом встановлено, що 19.07.1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, актовий запис № 474. Під час державної реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року у Куйбишевському районі м. Донецьк помер ОСОБА_3, що підтверджується довідкою про причину смерті № 96 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року видану Комунальним закладом «Міська клінична лікарня № 21 м. Донецька» та копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, актовий запис № 912, виданим ІНФОРМАЦІЯ_6 року Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Костянтинівка, Донецької області, за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, про свідчить копія паспорту громадянина України серія ВС № 896198, виданого 27 лютого 2001 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку.

Судовим розглядом встановлено, що Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 у зв'язку з пред'явленням документу, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 з № 1150/130/24. (Лист № 1631/15.1-04-06 від 29.11.2017 року).

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року, м. Донецьк області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане ІНФОРМАЦІЯ_6 року Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події.

Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи: для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

В судовому засіданні встановлено, що смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки в м. Донецьк органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно заявнику для оформлення спадкових прав.

З огляду на те, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає заяву ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 197, п. 8 ч. 1 ст. 256, ст.ст. 257-1, 259 ЦПК України, суд -

Керуючись ст. ст. 10, 46, 60, 212, 215, 218, 249, 256, 257-1 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Констянтинівка, Донецької області, за життя зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьк.

Копію рішення направити до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -