ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1728/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просив щодо наступного.

Розірвати Договір підряду від 03 липня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Стягнути на користь позивача з відповідача: 72269 грн. - вартість оплаченого, але невиконаного замовлення (збитки); 210541 грн. 50 коп. - пені за прострочення виконання замовлення.

Cкладом суду під головуванням судді Вовка Є.І. було розпочато судовий розгляд справи спочатку зокрема враховуючи положення ч.2 ст.159 ЦПК України, якою визначено, що у разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку (справу було передано в провадження судді Вовка Є.І. 11.08.2017 року а.с.1 №1273).

В обгрунтуванні позову, зокрема зазначено, що 03 липня 2016 року між ОСОБА_2 - замовником та підрядником ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) було укладено Договір підряду щодо монтажу бані до 30.09.2016 року (та були передані позивачем відповідачу грошові коштів за це замовлення на суму 100450 грн.), в тому числі, щодо монтажу банної печі до 05.08.2016 року та 22.07.2016 року були передані позивачем відповідачу грошові коштів як аванс на виконання робіт з монтажу печі в сумі 18500 грн. Станом на 01.08.2016 року на придбання матеріалів, комплектуючих, виконання робіт по монтажу вказаної печі відповідачем було витрачено 46681 грн., при цьому, відповідач наполягав на розірванні договору та зазначав, що роботи по монтажу печі банної були виконані у повному обсязі. Проте, позивач вважає, що роботи по монтажу печі банної не виконані у повному обсязі, як і щодо монтажу бані в цілому всупереч умовам вказаного договору та полженням діючого законодавства, а отже просить стягнути з відповідача вказану суму 72269 грн., яка становить залишок від загальної суми, сплаченої позивачем відповідачу за вказаним договором в розмірі 118950 грн. з вирахуванням вказаної суми 46681 грн. витрачених відповідачем на придбання матеріалів та комплектуючих щодо монтажу вказаної печі. А також позивач просить стягнути на користь позивача з відповідача 210541 грн. 50 коп. - пені за прострочення виконання замовлення, посилаючись на вимоги діючого законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та їх обгрунтування.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, відсутність невиконаних зобов"язань у відповідача перед позивачем.

Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії вказаного договору, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

03 липня 2016 року між ОСОБА_2 - замовником та підрядником ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) було укладено Договір підряду щодо монтажу бані до 30.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, щодо монтажу банної печі до 05.08.2016 року та 22.07.2016 року були передані позивачем відповідачу грошові коштів як аванс на виконання робіт з монтажу печі в сумі 18500 грн. (а.с.11). Крім того, згідно з розпискою від 14.05.2016 року позивач передав відповідачу суму в розмірі 25000 грн. в якості авансу за складання відповідних креслень щодо вказаного замовлення. При цьому, згідно з п.5.2 вказаного договору замовник мав виплатити аванс від загальної договірної вартості - 70% вартості матеріалів, транспортних розходів та 70% вартості робіт, планових накопичень.

Станом на 01.08.2016 року на придбання матеріалів, комплектуючих, виконання робіт по монтажу вказаної печі відповідачем було витрачено суму не меншу ніж 46681 грн. (що фактично визнано позивачем), при цьому, відповідач наполягав на розірванні договору та зазначав, що роботи по монтажу печі банної були виконані у повному обсязі.

Проте, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України, зокрема визначено, що: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування.

Проте, позивач вважає, що роботи по монтажу печі банної не виконані у повному обсязі, фактично посилаючись лише на свої припущення.

Так, відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмова у прийнятті.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вищевказаних спірних обставин.

Так, відповідно до вимог ст.143 ЦПК України, для з"ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний розумний строк для справи даної категорії визначено згідно з національним законодавством, а саме у ч.1 ст.157 ЦПК України, згідно з імперативними вимогами якої - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито згідно з ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Парамонова М.Л. ще 16 грудня 2016 року - а.с.39).

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Проте, по справі так і не було заявлено вказаного клопотання, зокрема про призначення відповідної судово-будівельної експертизи щодо визначення якості (оцінки) проведених робіт з монтажу вказаної банної печі, при цьому, позивач посилався на акт "технічної комісії" від 06.09.2016 року, проте вказаний акт не може бути належним та допустимим доказом щодо вказаних обставин, оскільки відсутні будь-які дані щодо наявності у авторів цього акту (ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5.) належних повноважень щодо такої оцінки, як відсутні і дані щодо наявності у них спеціальних знань у галузі відповідної науки, техніки, ремесла тощо.

При цьому, відповідно до положень ст.6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачем може бути особа, яка одержала кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

Відповідно до положень ч.1 ст.18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», сертифікат суб»єкта оціночної діяльності - суб»єкта господарювання, є документом, що засвідчує право суб»єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб»ктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність.

Відповідно до положень ч.1 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб»єктом оціночної діяльності-суб»єктом господарювання та замовником оцінки.

Крім того, суд вважає, що не надано належних та допустимих доказів щодо сплати позивачем, всього вищевказаного авансу, передбаченого умовами договору.

Так, з безпосереднього змісту наявного вищевказаного договору підряду (а.с.9-11) не вбачається факту доведеності, наведених позивачем обставин щодо сплати позивачем відповідачу авансу в сумі 100450 гривень. Так, на останній сторінці вказаного договору містяться лише дані щодо отримання невизначеної суми "100.450" в невизначених грошових одиницях, та зазначено "еквівалент 4100" також в невизначених грошових одиницях, що на думку суду не дає можливість встановлення дійсного розміру цієї суми в гривнях (а.с.11).

Щодо дотримання форми вказаного договору, передбаченої ЦК України, зокрема в контексті вимог ст.ст.ст.208, 218 ЦК України - щодо положень ст.218 ЦК України про те, що відповідне рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків, а відповідно до положень п.3) ч.1 ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у 20 та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, позивачем надані належні та допустимі докази щодо сплати на користь відповідача вищевказаних грошових сум у розмірі 18500 грн. та 25000 грн., при цьому, позивач визнає фактичну витрату відповідачем суми 46681 грн. - на придбання вищевказаних матеріалів та комплектуючих, тобто відповідач виконав свої зобов"язання на суму, не меншу ніж фактично отримав від позивача.

Крім того, судом враховано, що сторонами фактично не визначено повну адресу щодо вказаного монтажу бані (за адресою: с. Марьяновка, ул. Червона, буд. 115) - яка зазначена сторонами без зазначення області країни.

При цьому, судом не приймаються до уваги докази у виді копій додатків, які містяться на а.с.12-13, в яких міститься посилання на замовника "ОСОБА_2" та об"єкт "Н.Безрадичи", а також на особу з невизначеним статусом ОСОБА_6, оскільки не доведено наявність їх співвідношення до предмету судового розгляду, як і витягів без визначення приналежності, які містяться на а.с.14, 15.

Згідно ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатись на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Стаття 846 ЦК України, передбачає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється у договорі підряду.

Відповідно до ст.849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевіряти хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» - cпоживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закон у; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання.

Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_2 належить задовольнити частково: розірвати Договір підряду від 03 липня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1); в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у недоведених та безпідставних, зокрема також враховуючи, що вимоги про стягнення вказаної пені є похідними.

У відповідності до ст.88 ЦПК України належить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в доход держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.60, 61, 88, 212, 213, 224-226, 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Розірвати Договір підряду від 03 липня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в доход держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: