РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Процюк Н.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по вул. Петрова, 8, с. Зимне, Володимир-Волинського району Волинської області. У даному будинку зареєстрована ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, котра була її невісткою.

Шлюб між відповідачем та її сином розірваний 08.10.2016 року. Ще до розірвання шлюбу відповідач разом із своєю донькою ОСОБА_5 покинула спірне житло та вибула у інше постійне місце проживання. Добровільно знятись із реєстрації у даному будинку відповідач не бажає.

Просить визнати ОСОБА_4 та її малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться по вул. Петрова, 8, с. Зимне, Володимир-Волинського району Волинської області.

Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, в обгрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач та її донька ОСОБА_5 більше двох років не проживає у даному житлі. Жодних перешкод у користуванні цим помешкання їй не чинилось. У 2015 р. вона із своєю донькою добровільно покинула житло із цього часу не з»являється у ньому.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що ОСОБА_5 не є донькою сина позивача, а тому визнаючи ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням слід також визнати її доньку такою, що теж втратила право користування цим житлом.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей Володимир-Волинської РДА не заперечив щодо задоволення даного позову.

Відповідач в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що з ОСОБА_4 він перебував у зареєстрованому шлюбі, котрий у 2016 р. був розірваний. У 2015 р. відповідач разом із своєю донькою ОСОБА_5, котра не є його дитиною, добровільно вибула із спірного житла на інше постійне місце проживання. З цього часу відповідач не проживає у цьому житлі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши і оцінивши доказив їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку №8 по вул. Петрова в с. Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на обєкт нерухомого майна серії САА №628723 від 28.01.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2004 року.

Згідно будинкової книги на будинок №8 по вул. Петрова в с. Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області та довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області від 18.09.2017 року №1070 за даною адресою зареєстрована ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Із пояснень позивача та свідка встановлено, що відповідач була зареєстрована у спірному житлі зі згоди власника будинку ОСОБА_3 Проживала у цьому будинку разом із своєю дочкою ОСОБА_5, позивачем та ОСОБА_6, з котрим перебувала у зареєстрованому шлюбі, та користувалась цим житлом, як член сімї власника цього будинку.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ЕГ № 042811 підтверджується, що 08.10.2016 р. розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно акту обстеження соціально-побутових умов проживання від 25.07.2017 №889 Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 більше двох років не проживають у спірному будинковолодінні.

Дану обставниу в судовому засіданні також підтвердив свідок ОСОБА_8

Таким чином, відповідач розірвавши шлюб із сином позивача та вибувши разом із своєю донькою ОСОБА_5 із спірного житла, перестала бути членом сім»ї позивача.

За нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право користуватися цим житлом існує лише у членів сімї власника житла і за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивач є власником спірного будинку, а відповідач та її дочка, котрі не є членами сімї позивача, будучи зареєстровані у цьому будинку, не проживають у спірному житлі протягом 2 років і добровільно не бажають знятись із реєстрації, що створює перешкоди позивачу у користуванні цим майном, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування цим будинком.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 319, 383, 391 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться по вул. Петрова, 8, в с. Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук