Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг Транс», треті особи - ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, за касаційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Антонюка АндріяОлександровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 січня 2015 року о 18 год. по Броварському проспекту в м. Києві водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху не перевірив надійність кріплення запасного колеса, що призвело до того, що під час руху колесо вилетіло та пошкодило автомобіль Рено, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, та автомобіль Опель, номерний знак

НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Автомобіль ДАФ, номерний знак д.н. НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6900517, у зв'язку із чим ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39 709 грн 37 коп.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель, номерний знак НОМЕР_3, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складав 65 352 грн 47 коп., ОСОБА_4 просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг Транс» (далі - ТОВ «Вікінг Транс»), як власника джерела підвищеної небезпеки, з яким під час виконання трудових обов'язків перебував в трудових відносинах

ОСОБА_5, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 25 643 грн 10 коп.

Крім того, ОСОБА_4 зазначав, що зазначав, що неправомірними діями відповідача йому було завдано також моральну шкоду, яка виражалась у психологічному дискомфорті та душевних стражданнях, на відшкодування якої він просив стягнути з відповідача 5 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

09 листопада 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Вікінг Транс» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 25 643 грн 10 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» -

Антонюк А.О., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та страховою виплатою підлягає стягненню з ТОВ «Вікінг Транс» на підставі ст. ст. 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України. Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважав недоведеними.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Встановлено, що 28 січня 2015 року о 18 год. по Броварському проспекту в м. Києві водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху не перевірив надійність кріплення запасного колеса, що призвело до того, що під час руху колесо вилетіло та пошкодило автомобіль Рено, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, та автомобіль Опель, номерний знак

НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4

Власником автомобіля ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, з яким ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах та на час настання ДТП виконував свої трудові обов'язки, є ТОВ «Вікінг Транс».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Автомобіль ДАФ, номерний знак д.н. НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6900517 на шкоду заподіяну майну на суму 50 000 грн з нульовою франшизою.

Згідно зі звітом № С15-146 від 15 травня 2015 року про визначення вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Опель, номерний знак НОМЕР_3, внаслідок вказаної ДТП, складав 70 841 грн

91 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 65 352 грн 47 коп.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 39 709 грн 37 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК Україниюридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13).

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту спірного автомобіля після ДТП складала 65 352 грн 47 коп., при цьому страховою компанією було виплачено лише 39 709 грн 37 коп., правильними є висновки судів попередніх інстанцій про стягнення на користь потерпілого різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому судами вірно зазначено, що завдана позивачу шкода підлягає стягненню на підставі ст. 1172 ЦК України з ТОВ «Вікінг Транс», який є власником транспортного засобу ДАФ, номерний знак НОМЕР_1, та з вини працівника якого позивачу було завдано шкоду.

Доводи касаційної скарги щодо відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ» завданої позивачу шкоди у повному обсязі, яка було обрахована за правилами визначення страхового відшкодування при фізичному знищенні автомобіля, є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що після ДТП позивач повністю відремонтував спірний автомобіль, продовжує ним користуватись, при цьому вартість відновлювального ремонту визначена звітом № С15-146 від 15 травня 2015 року, який не спростований сторонами.

Докази та обставини, на які посилається представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Антонюк А.О. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися із характером спірних правовідносин, правильно застосували норми права, які підлягають застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення ухвалені із дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ст. 337 ЦПК України касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Антонюка Андрія Олександровича відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня

2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун