Номер провадження: 22-ц/785/6159/17
Номер справи місцевого суду: 492/1362/16-ц
Головуючий у першій інстанції Борисова С. П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Новокапланіївської сільської ради Арцизького районну Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до Новокапланіївської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд визнати її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_5, а саме на земельну ділянку площею 4,78 гектара на території Новокапланіївської сільської ради Арцизького районну Одеської області. (а.с.2-4)

Рішенням суду від 16 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено в повному обсязі (а.с. 28-29)

21 червня 2017 року до апеляційного суду Одеської області від ОСОБА_3 - представника ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року. Зокрема, представник апелянта, вказує, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Окрім цього зазначає, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про права та обов'язки апелянта, а саме щодо права апелянта на спадкування. Так, представник апелянта просить скасувати рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі (а.с.35-40).

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце судових засідань повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Судом апеляційної інстанції була витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року та приєднана до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, на виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області після смерті її матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, однак отримала відмову у видачі свідоцтва на спадщину щодо спадкового майна, у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту на земельну ділянку, яка входить до спадкової маси, тому позивачці було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Однак, як зазначено судом першої інстанції, нотаріальне оформлення спадкових прав позивачки є неможливим з причин, які в силу смерті спадкодавця не можуть бути усунені, відтак, належність спадкодавцю прав на нерухоме майно підтверджується, право спадкоємця на спадщину визнається в судовому порядку, а тому позовні вимоги були задоволені.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вказується в ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції позивачка, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6, є донькою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). 13.12.1974 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 та прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копія паспорту позивачки (а.с. 5, 11).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть (а.с. 12). Відповідно до інформації, яка міститься в спадковому реєстрі, ОСОБА_5 склала заповіт № НОМЕР_1, який зареєстрований в реєстрі за № НОМЕР_4 (а.с. 13). Відповідно до заповіту від 22 липня 2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Коргожею В.Т., ОСОБА_5 належну їй земельну ділянку площею 4,78 гектарів заповіла своїй дочці - ОСОБА_4 (а.с. 7). Зазначена земельна ділянка, розташована на території Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області, належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 07.10.2004 року, нормативна грошова оцінка якої з урахуванням індексації станом на 01.01.2013 року становить 87 805,79 гривень, що підтверджено довідкою Відділу Держземагенства в Арцизькому районі Одеської області від 16.09.2014 року № 2-2-07/4365 (а.с. 6, 14).

ОСОБА_4 14.11.2013 року звернулася до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 8).

Листом державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було повідомлено, що для успадкування земельної ділянки та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину їй необхідно підтвердити право спадкодавця та надати нотаріусу оригінал державного акту (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, в газеті «Арцизские Вести» від 07.03.2014 року розміщено оголошення про втрату державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5.(а.с. 15).

25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до Новокапланіївської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.2-4).

Отже, враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що позивач, являючись спадкоємцем за заповітом, звернулася до нотаріальної контори для належного оформлення переходу прав на майно, яке заповідалось, та у зв'язку з відсутністю відповідних належних документів, звернулася до суду за встановленням права на спадкове майно.

В процесі розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_4 судом першої інстанції 28 жовтня 2016 року до Арцизької державної нотаріальної контори був направлений запит щодо надання інформації чи звертався хто-небудь зі спадкоємців із заявою про відкриття спадку після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та чи відкривалася спадкова справа, а також інша інформація щодо спадку ОСОБА_5 (а.с. 23). Разом з тим жодна інформація, яка запитувалась судом першої інстанції, до суду не надходила.

16 листопада 2016 року в справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги були задоволені (а.с.28-29).

Разом з тим, не погоджуючись з рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_6, яка не була залучена судом першої інстанції до розгляду справи, звернувся до суду з апеляційною скаргою. Так, для перевірки доводів апеляційної скарги та правильного вирішення спору по суті судом апеляційної інстанції була витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Так, як вбачається з вказаної спадкової справи 15 листопада 2013 року ОСОБА_6 звернулася до Тарутинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року її матері - ОСОБА_5 (а.с. 86). На підтвердження родинних стосунків заявник надала копію свідоцтва про народження (а.с. 87), а крім цього надала заповіт зареєстрований в реєстрі за №43, відповідно до якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_3. 12.11.2013 року ОСОБА_9, секретарем Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області, було видано дублікат цього заповіту ОСОБА_2 (а.с. 91). Як свідчить довідка № 703 від 14.11.2013 року ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, до дня смерті дійсно проживала з донькою ОСОБА_2, 1951 р.н. в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вела спільне господарство. Відповідно до довідки № 146 від 27.02.2014 року ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, до дня смерті дійсно була з зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а згідно з довідкою № 147 від 22.02.2014 року за вказаною адресою станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року були зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 92-95).

05 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Тарутинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року її матері - ОСОБА_5 (а.с. 101). На підтвердження родинних стосунків заявник надала копію свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб (що підтверджує зміну прізвища) (а.с. 103,104), а також надала заповіт № НОМЕР_4 від 22 липня 2008 року (а.с. 107).

З огляду на зазначене, враховуючи, що судом першої інстанції не було залучено ОСОБА_2 до розгляду в справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вказується в ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. За визначенням відповідач - це особа до якої звернена матеріально-правова вимога, оскільки саме вона оспорює, не визнає, порушує право позивача.

ОСОБА_2, яка звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадку, не була учасником цієї справи, а тому поза предметом дослідження залишились питання прийняття нею спадку та її статусу в спадкових відносинах.

Між тим, згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Апелянт є непрацездатною дитиною спадкодавця, а тому має право на обов'язкову частку після смерті спадкодавця.

В процесі розгляду справи суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а сторонами, в свою чергу, не було порушено питання про притягнення судом до участі у справі ОСОБА_2 як спадкоємиці померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 Таким чином, суд першої інстанції не вжив всіх можливих процесуальних дій для правильного вирішення справи по суті, та не залучив до участі в справі всіх осіб, які є учасниками спадкових правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.» Однак, суд першої інстанції, розглядаючи справу без залучення до участі у справі ОСОБА_2 вирішив питання стосовно її прав без її участі, чим порушив, норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В контексті встановлених обставин справи, враховуючи, що суд апеляційної інстанції не має повноважень згідно з ЦПК України для залучення до участі у справі на стадії апеляційного провадження осіб, які не брали участі у справі в суді першої інстанції, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє в задоволенні позову, що не позбавляє ОСОБА_4 права звернутися з відповідним позовом до суду першої інстанції, залучивши до участі у справі апелянта по справі як спадкоємця за законом, який претендує на обов'язкову частку в спадщині.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження, то на підставі п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року - задовольнити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Новокапланіївської сільської ради Арцизького районну Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

22.11.2017 року м. Одеса