АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний 752/7139/17 Головуючий в 1 інстанції - Ладиченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року в частині розподілу судових витрат в справі за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна та зобов'язання вчинити дії, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд: скасувати арешт з належної йому на праві власності земельної ділянку за адресою: АДРЕСА_2 накладений відповідачем, зобов'язати відповідача виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт цього нерухомого майна, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна та зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Скасовано арешт з земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1(картка платника податків НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 36895920 виданої 07.07.2014 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Зобов'язано Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 6420620 від 22.07.2014р. про арешт нерухомого майна, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Стягнуто з Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 , проживаючого 02094 АДРЕСА_1 картка платника податків НОМЕР_1) у відшкодування судових витрат понесених по сплаті судового збору 640 грн.(шістсот сорок гривень).

Не погодившись з таким та рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині стягнення з Московського відділу державної виконавчої служби судового збору 640 грн. (шістсот сорок гривень).

В скарзі посилався на те, що відсутня вина ВДВС в тому, що був накладений арешт на майно позивача .

Представник відповідача до апеляційного суду не з'явився, просили розглядати справу без них.

Представник позивача доводи скарги не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 31.07.2013 р. за Договором купівлі-продажу земельної ділянки № 3887, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу позивач придбав нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2.

З інформаційної довідки № 81631542 від 02.03.2017 р., виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 6420620 від 22.07.2014р. про арешт нерухомого майна. Запис внесено Московським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14621282 від 22.07.2014р. Згідно запису, обтяження накладено на все нерухоме майно, що належить громадянину України ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній), зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3.

Але позивач є іншою особою ніж та, відносно якої вчиняються виконавчі дії - він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та не має ніякого відношення до виконавчих дій що проводяться відповідачем. Ця обставина підтверджується довідкою, виданою відповідачем (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, арешт на його майно накладений помилково внаслідок помилки відносно суб'єкта, викликаною повним співпадінням прізвища, ім'я та по-батькові позивача з особою відносно якої вчинялись виконавчі дії, а також зумовлено відсутністю РНОКПП боржника. Також, місцевий суд стягнув з відповідача судовий збір, який бува сплачений позивачем при подачі позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду в частині розподілу судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що накладення арешту здійснювалось на підставі постанови державного виконавця про заборону на його відчуження № 36895920 від 07.07.2014 року.

Оскаржуючи рішення, в частинні стягнення з відповідача судових витрат, останнім не доведено той факт, що внесення відомостей до реєстру обтяжень щодо накладення арешту на майно позивача відбулося не з вини відповідача.

Так, відповідачем не надано доказу на спростування зазначеної обставини, зокрема копії постанови про заборону на відчуження № 36895920 від 07.07.2014 року з якої вбачалося б, що дані боржника (дата народження та РНОКПП) були зазначені вірно, а помилка відбулася через недбалість особи, що вносила реєстраційний запис до реєстру заборон.

Крім того, колегією суддів враховується також і те, що при зверненні позивача до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, останній повідомив, що виконавчий документ про стягнення з позивача заборгованості у них не перебував. При цьому, встановивши, що арешт на майно позивача був накладений помилково, відповідач жодних дій щодо самостійного усунення технічної помилки щодо накладення арешту на майно позивача, який не є боржником у виконавчому проваджені, не вчинив.

За таких обставин позивач був змушений звертатись до суду з позовом та сплачувати судовий збір, щоб захистити своє право на власність, яке було порушене , через не повне повідомлення відповідачем, даних про особу боржника.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду про стягнення з відповідача судових витрат відповідає вимогам закону, а доводи скарги про безпідставне стягнення судового збору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: