Справа № 635/6998/17
Провадження № 2/635/3639/2017
У Х В А Л А

29 листопада 2017 року Харківській районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0001, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5 та на земельну ділянку, з кадастровим номером :00:318:0028, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Горького, 114.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0001, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5 та на земельну ділянку, з кадастровим номером :00:318:0028, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Горького, 114 та заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо зазначених земельних ділянок.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що він з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі.

З 01 вересня 2004 року по 29 червня 2010 року відповідач навчалася у Харківському національному медичному університеті. З вересня 2010 року по 2012 рік відповідач проходила інтернатуру. Отже, у зазначений час з 2004 року по 2012 рік відповідач не мала доходів.

22 вересня 2010 року, за грошові кошти матері позивача була придбана земельна ділянка з кадастровим номером :00:318:0028, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Горького, 114.

Зазначений кадастровий номер був отриманий ним за нотаріально-посвідченою довіреністю. А сам договір купівлі-продажу №531 був зареєстрований 22 вересня 2010 року. Позивач вважав зазначену земельну ділянку своєю власністю, оскільки вона була придбана за гроші його матері.

Отримавши 15 листопада 2017 року інформаційну довідку з реєстру речових прав він довідався, що зазначена земельна ділянка внесена у реєстр речових прав 19 вересня 2017 року і її власником є ОСОБА_2

08 квітня 2011 року відповідно до договору купівлі-продажу за відповідачем була зареєстрована земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5, яка також була придбана за кошти його матері, проте договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача. В договорі він надав свою згоду, як чоловік.

З вересня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені та вони мешкають окремо.

03 квітня 2016 року він повернувся додому та побачив, що усі меблі, грошові кошти та оригінали документів на земельні ділянки відсутні всі ці речі вивезла відповідач по справі. До правоохоронних органів 20 червня 2016 року ним була подана заява про неправомірні дії відповідача.

Позивач зазначає, що земельна ділянка №1 та №2 є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2, оскільки зазначене майно придбано у період зареєстрованого шлюбу. Проте відповідач збирається продавати земельну ділянку, розташовану на вул. Горького, 114 та має плани на земельну ділянку по вїзду Піщаний, 5, де він постійно мешкає зі своєю дружиною та дитиною.

Позивач вважає, що шляхом незаконних дій відповідача, вона може обтяжити спірні земельні ділянки іпотекою та відчужити земельну ділянку за місцем його мешкання, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналіз ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обовязком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Частиною 2 ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема: 1) заборона вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Враховуючи ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі його задоволення, а також те, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:003:0001, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5 та земельна ділянка, з кадастровим номером :00:318:0028, яка розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Горького, 114 є предметом спору, виходячи з принципу обовязковості рішень суду, передбаченого ст. 1291 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з метою недопущення порушення прав осіб, які беруть участь у справі, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження зазначених земельних ділянок.

Заяву в частині накладення арешту на спірні земельні ділянки, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки зазначений спосіб, в який позивач просить забезпечити позов не враховує інтереси третіх осіб, які мають право користуватися зазначеними земельними ділянками. В обраний позивачем спосіб у виді заборони відчуження зазначених земельних ділянок суд вважає достатнім для забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, позивач в своїй заяві обґрунтовує лише наявність загрози відчуження відповідачем спірних земельних ділянок.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :08:003:0001, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1019 від 08 квітня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та на земельну ділянку, з кадастровим номером :00:318:0028, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Горького, 114, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №531 від 22 вересня 2010 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Розяснити ОСОБА_2, що вона має право звернутися з заявою до Харківського районного суду Харківської області про скасування заходів забезпечення позову відповідно до ч.4 ст.154 ЦПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вїзд Піщаний, буд. 5.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вїзд Піщаний, буд. 5.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачу ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя - А.Ю. Полєхін