АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6612/17 Головуючий 1 інстанції Шарко О.П.
Справа № 645/3318/17-ц Доповідач Кружиліна О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 34/100 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності на 34/100 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 25 травня 2015 року, відкрилась спадщина на 34/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Дмитра Міллера (колишня вул. Піонерська), 8, в м. Харкові, який належав її батькові на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року, проте за життя батько своє право власності на 34/100 житлового будинку не зареєстрував в органах БТІ.

У звязку із відсутністю правової реєстрації спадкового домоволодіння по вул. Дмитра Міллера, 8 в м. Харкові, яке належало батьку позивача, остання не має можливості оформити свої спадкові права через нотаріальну контору та вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у повному обсязі не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-МП № 854240, виданого Комітетом запису актів громадянського стану Адміністрації міста Смоленська РФ, 25 травня 2015 року помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_2

Після смерті батька ОСОБА_1 в установлений законом строк вернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого 25 травня 2015 року ОСОБА_2, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 жовтня 2016 року № 4060/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 25 травня 2015 року ОСОБА_2 на частку в праві спільної власності на житловий будинок № 8, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дмитра Міллера (колишня назва вул. Піонерська), через те, що відсутні документи, які підтверджують місце відкриття спадщини та відповідно до довідки КП «Харківське міське БТІ» від 03 грудня 2015 року за № 1504325 на частку в праві спільної власності вказаного житлового будинку з надвірними будівлями право власності не зареєстровано після розподілу ідеальних часток.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року встановлено факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_2, померлого 25 травня 2015 року, на час відкриття спадщини та місце відкриття спадщини за адресою: м. Харків, вул. Дмитра Міллера,8.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 на праві власності належали 34/100 частини домоволодіння по вул. Дмитра Міллера (колишня вул. Піонерська), 8 в м. Харкові.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Разом з тим, у відповідності зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року виділено ОСОБА_3 належний їй житловий будинок літ. «Х-1» з надвірними будівлями: сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «У», льохом літ. «Л», льохом літ. «Ч», гаражем літ. «Ц», дворовим водогоном літ. №2, воротами літ. №5, огорожею літ. №12, огорожею літ. № 15, розташовані по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові на земельній ділянці площею 798 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на старий житловий будинок літ. «А-1».

Анульовано правову реєстрацію належній ОСОБА_3 частки житлового будинку «А-1» у розмірі 44/100 частин.

Зобовязано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» провести правову реєстрацію та видати свідоцтво про право власності:

-ОСОБА_3 на цілий житловий будинок літ. «Х-1» загальною площею 118 кв.м, у тому числі жилою площею 705, кв.м, по вул. Піонерській, 8-А у м. Харкові;

-на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 71,8 кв.м, у тому числі жилою площею 31,7 кв.м, по вул. Піонерскій, 8 у м. Харкові на імя: ОСОБА_2 34/100 частин замість 19/100 частин; ОСОБА_4 на 66/100 частин замість 37/100 частин.

Крім цього, зазначеним рішенням суду було встановлено, що у власності співвласника ОСОБА_2 знаходиться квартира № 2 у будинку літ. «А-1», яка перейшла йому від колишнього співвласника ОСОБА_5 Крім того, йому належать вбиральня літ. «К», льох літ. «С», сарай літ. «Д», дворовий водогін літ. № 4 та 1/2 частина хвіртки № 6.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року набрало законної сили, а тому відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Посилання суду першої інстанції на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про поновлення порушеного права шляхом поновлення реєстрації прав власності на частку домоволодіння задоволено та поновлено порушене право власності ОСОБА_2, зобовязавши КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» поновити реєстрацію права власності на 19/100 частини домоволодіння № 8 по вул. Піонерській в. Харкові на імя ОСОБА_2, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Зі змісту зазначеного заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2010 року вбачається, що предметом спору було порушене право власності ОСОБА_2 на 19/100 частин домоволодіння № 8 по вул. Піонерській в м. Харкові, після неправомірних дій ОСОБА_7, яка безпідставно набула право власності на належну ОСОБА_2 частину у домоволодіння по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відчуження ОСОБА_2 19/100 частин, які так і не були зареєстровані належним чином за ОСОБА_6, відбулося до ухвалення рішення суду про виділення у його власність 34/100 частин домоволодіння літ. «А-1».

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням встановлених судом обставин у справі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на час виникнення обставин, що обумовили звернення ОСОБА_2 до Червонозаводського районного суду м. Харкова за захистом свого порушеного права, не було виконано рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 виникло право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 71,8 кв.м, у тому числі жилою площею 31,7 кв.м, по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові на імя: ОСОБА_2 34/100 частин.

Вищезазначене підтверджується також відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 23 листопада 2015 року, відповідно до якого розмір частки співвласника ОСОБА_2 ОСОБА_8 складає 66/100 частин домоволодіння по вул. Дмитра Міллера, 8 в м. Харкові.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскільки батько позивача ОСОБА_2 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року набув право власності на 34/100 частин у спірному домоволодінні по вул. Дмитра Міллера, 8 (колишня Піонерська) в м. Харкові, і саме ця частка є спадковим майном, яке підлягає успадкуванню ОСОБА_1, а тому апеляційний суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 статті 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 34/100 частини домоволодіння по вул. Дмитра Міллера, 8 (колишня вул. Піонерська,8) в м. Харкові, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 73,5 кв.м, льоху літ. «С», вбиральні літ. «К», дворового водогону № 4, та 1/2 частини хвіртки № 6, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 25 травня 2015 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_9