справа № 208/2610/17
№ провадження 2/208/1327/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві Шешуревої Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Камянської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 громади в особі Камянської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

У своєму позові позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/5 частку житлового будинку за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, вул. Курська (Васильєва), буд. № 19; визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, вул. Курська (Васильєва), буд. № 19.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він з 1998 року проживає по теперішній час в будинку № 19 по вул. Курська (Васильєва) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області. 4/5 частини будинку йому належать на праві власності, а 1/5 частини будинку зареєстровані за ОСОБА_3. 15 лютого 1994 року ОСОБА_3 померла, спадкоємці спадщину не прийняли, а тому у 1/5 частини майна на даний час власника немає. На сьогоднішній день він проживає в будинку, та понад 10 років вищезазначеним майном користується.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі Камянської міської ради в судовому засіданні не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником 4/5 частки будинку № 19 по вулиці Васильєва (Курська) в м. Дніпродзержинську (Камянське) Дніпропетровської області є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідчене 11 січня 1989 року старшим нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, власником 1/5 частки будинку № 19 по вулиці Васильєва (Курська) в м. Дніпродзержинську (Камянське) Дніпропетровської області є ОСОБА_3 (а.с.19-21), яка 16 лютого 1994 році померла (а.с.7), спадкоємці її частки майна в спадщину не прийняли.

Згідно ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1статті 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 61 цього Кодексу(ч. 1ст. 60 ЦПК України).

Так, згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

А згідно, розяснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, В.о. завідуючої Першою камянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області ОСОБА_5 повідомлено, що згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50037982 від 27.11.2017 року спадкова справа після померлої 15 лютого 1994 року ОСОБА_3 не заводилась (а.с.43).

Відповідно до довідки, яка видана Головою квартального комітету № 1 ОСОБА_6 від 23.11.2017 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрований в будинку за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське, вул. Курська (Васильєва), буд. 19 з 06.11.1998 року (а.с.42).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років безперервно, відкрито користується цілим житловим будинком № 19 по вулиці Васильєва (Курська) в м. (Дніпродзержинську) Камянське Дніпропетровської області, та визнання права власності за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 321, 328, 335, 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Камянської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/5 частку житлового будинку за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, вул. Курська (Васильєва), буд. № 19.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, вул. Курська (Васильєва), буд. № 19, загальною площею 108,8 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.