Справа № 175/2991/17
Рішення

Іменем України

(заочне)

13 жовтня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, та просив постановити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 2 000 000 (два мільйони гривень), та витрати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 10 листопада 2016 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, було укладено договір позики про наступне: позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 2 000 000 (два мільйони гривень 00 копійок). Своїм підписом на цьому договорі позичальник підтверджує факт одержання грошових коштів від позикодавця. Зазначену в п. 1 суму грошей, позичальник зобов'язався повернути позикодавцю готівкою в строк до 20 травня 2017 року. В забезпечення визначених домовленостей також було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 поручився перед кредитором (позивачем) за виконання позичальником ОСОБА_2, свого обов'язку відповідно до договору позики від 10 листопада 2016 року. У встановлений строк грошові кошти позивачеві не повернуто, борг не сплачено, у звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомивши.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, причини неявки суду не повідомивши.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з матеріалів справи 10 листопада 2016 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, було укладено договір позики про наступне: позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 2 000 000 (два мільйони гривень 00 копійок). Зазначену в п. 1 суму грошей, позичальник зобов'язався повернути позикодавцю готівкою в строк до 20 травня 2017 року. В забезпечення визначених домовленостей також було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 поручився перед кредитором (позивачем) за виконання позичальником ОСОБА_2, свого обов'язку відповідно до договору позики від 10 листопада 2016 року.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України «за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.» У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 8000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 14, 549, 551, 625, 1046-1051 ЦК України, ст. 10, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 паспорт серії АЕ 498728 суму боргу у розмірі 2 000 000 (два мільйони гривень), тобто з кожного по 1 000 000 (одному мільйону гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 паспорт серії АЕ 498728 судові витрати у розмірі 8 000 (вісім тисяч гривень), тобто з кожного по 4 000 (чотири тисячі гривень).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, тобто до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.М. Шабанов

Провадження № 2/175/1160/17