Справа № 333/5060/17
Провадження№2/333/2376/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді Круглікової А.В.,
при секретарі Михалок О.І.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
30.08.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2010 року у справі №2-6026/2010 шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2010 року відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини, при цьому є працездатним та не має протипоказань до фізичної праці. З цих підстав, ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з цим позовом до суду.
Позивач до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що позивачем не надано відомостей щодо її матеріального становища. Крім цього, відповідач є інвалідом ІІІ групи, має хворобу, яка потребує коштовного лікування, а також має на утриманні батьків пенсіонерів, які також хворіють.
Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2010 року у справі №2-6026/2010 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набуло законної сили 19.10.2010 року (а.с.8).

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з свідоцтвом про народження від 06.10.2011 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №543, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р.,визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 8 ЗУ«Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 1860 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , будучи громадянкою Норвегії, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданого Поліцейським округом Агдер 22.06.2016 року (а.с.4), не отримує аліментів та відшкодування аліментів на дитину в Норвегії. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою Норвезьким управлінням праці та соціального забезпечення, переклад якої 21.11.2017 року завірений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №4834 (а.с. 69,70). Крім цього, неповнолітній потребує ортодонтичного лікування, що підтверджується повідомленням з Ради Фюльке Вест-Агдер від 07.09.2017 року, переклад якого завірений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №4833 (а.с.71-75). Також, як доказ того, що відповідач може виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, позивач посилається на те, що ОСОБА_4 проходить військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу та перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію згідно з ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 проходить військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, що підтверджується контрактом Міністерства оборони України (а.с.27-28), наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по строковій частині) від 15.09.2016 року №121 (а.с.29), посвідченням від 29.12.2012 року серії НОМЕР_3 (а.с.33), довідкою про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 06.08.2015 року №788/АТО (а.с.34). Як доказ того, що відповідач у справі перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області, позивачем до матеріалів справи долучено повідомлення від 22.11.2017 року №2124/к-18/КУ (а.с.67). Проте, вказане повідомлення не приймається судом як належний та допустимий доказ, оскільки дані, що містяться в ній, стосуються ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є стороною у справі. При дослідженні доказів, долучених до матеріалів справи за клопотанням відповідача, суд виходить з наступного. Як вбачається в матеріалах справи, відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, які хворіють та потребують лікування. В обґрунтування вказаної обставини ОСОБА_4 до матеріалів справи долучено пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 від 23.09.2010 року серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37), виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення КУ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» №3894/848 (а.с.38), пенсійне посвідчення № НОМЕР_6 від 13.04.2009 року серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.39), виписний епікриз із медичної карти №817 стаціонарного хворого КУ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» (а.с. 40) та результати рентгенівського дослідження (а.с.41). Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені особи є батьками ОСОБА_4 , а долучена медична документація містить відомості станом на 2015 - 2016 роки. У зв`язку з чим, суд, керуючись положеннями ст. 183 СК України, не приймає вказані доводи як доказ погіршення матеріального становища позивача. Також, ОСОБА_4 в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що він є інвалідом ІІІ групи. На підтвердження вказаної обставини відповідачем до матеріалів справи долучено довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 11.09.2015 року №0008611 серії АГ, відповідно до якої ступінь втрати професійної працездатності у ОСОБА_4 складає 40% (а.с. 32). Крім цього, доказом того, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, є виписка з акта огляду МСЕК від 11.09.2015 року №0302759 серії АВ. Проте, як вбачається із змісту вказаної довідки, строк, до якого встановлено ІІІ групи інвалідності, закінчився 01.10.2016 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 на час розгляду справи судом є інвалідом ІІІ групи в матеріалах справи №333/5060/17 відсутні. У зв`язку з чим, вказані документи не приймаються судом, як належні та допустимі докази. Натомість, судом враховано, що ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям та проходить курс лікування, що потребує матеріальних витрат. На підтвердження вказаної обставини за клопотанням відповідача до матеріалів справи долучено виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.11.2017 року №2217 (а.с. 84-85), виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.11.2017 року (а.с. 86), довідку військово лікарської комісії від 29.11.2017 року №1672 (а.с.89), а також копії чеків, що підтверджують придбання лікарських засобів (а.с. 87-88). При розгляді справи по суті спору, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів утримання дитини задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовляється через необґрунтованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 грн. покладається судом на державу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , персональний номер: НОМЕР_9 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30.08.2017 року.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Круглікова