Справа № 494/1394/15-ц
Провадження № 6/494/36/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управляння Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючим суддею Римаря І.А. у розгляді заяв ОСОБА_1 від 21.09.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управляння Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, судових витрат.

Керуючись ст. 23 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) головуючий заявляє самовідвід по даному провадженню, з наступних підстав.

Статтею 20 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу.

Пунктом 5 частиною першою статті 20 ЦПК України передбачено: «Суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу».

Як вбачається з матеріалів справи суддя Римар І.А. двічі постановив ухвали від 01.06.2017 року та від 25.09.2017 року про самовідвід у розгляді заяв ОСОБА_1 по вищевказаній цивільній справі (а.с.106-107, 132-133). На підтвердження вказаних ухвал про самовідвід були наведені мотиви та надані докази.

Крім того, суддя Дєтков О.Я. 04.12.2017 року виніс ухвалу в якій зазначив, що матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання повернути до канцелярії суду для передачі її у провадження судді Лебединського С.Й.(а.с.141).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Отже, подальший розгляд будь-яких заяв ОСОБА_1 по вказаній справі після заявлення суддею Римар І.А. самовідводів від 01.06.2017 року та 25.09.2017 року, виходячи з правових засад, беручи до уваги, що з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання у подальшому нарікань на необєктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, з метою запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи, головуючий підлягає самовідводу.

Керуючись ст.ст.20, 23,24 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід судді Римаря І.А. - задовольнити.

Відповідно до ст.11-1 ЦПК України, передати цивільну справу №494/1394/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управляння Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, судових витрат до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення судді відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та норм ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар