АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1688/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер справи 665/719/17 Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженого представника Управління державної міграційної служби України в Херсонській області ОСОБА_3 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 червня 2017 року, у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, посилаючись на те, що у вересні 1990 року він разом зі своїм рідним дядьком, ОСОБА_5, який опікувся ним після смерті батька, переїхав проживати на територію України, а саме в смт. Чаплинку Херсонської області.

Посилаючись на те, що з вересня 1990 року його постійним місцем проживання є смт. Чаплинка Херсонської області, однак він не може отримати паспорт громадянина України через відсутність документів у підтвердження його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заявник просив суд встановити наведений факт, як такий, що має для нього юридичне значення.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 червня 2017 року заяву задоволено.

Визнано факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 селище міського типу Чаплинка Херсонської області, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і проживає по теперішній час.

В апеляційній скарзі уповноважений представник Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_4 факт постійного проживання на території України з вересня 1990 року необхідно встановити для набуття громадянства України за територіальним походженням.

Підстави виникнення, порядок набуття і припинення громадянства України врегульовані Законом України « Про громадянство України». Зокрема, належність до громадянства України визначена ст.3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, є громадянами України відповідно з 24 серпня 1991 року та з 13 листопада 1991 року.

Із долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_4 є громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7 і термін дії паспорта, як громадянина ОСОБА_7 діє до 27 квітня 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної ОСОБА_6, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Матеріали справи не містять доказів про те, що заявник звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою - зобовязанням про припинення громадянства республіки ОСОБА_7, відповідно до абз.12 ст.1 Закону України «Про громадянство України».

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_4, оскільки не перевірив той факт, що заявник є громадянином республіки ОСОБА_7, не зясував чи подав він до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство та залишив поза увагою, що ОСОБА_4 не позбавлений права звернутися до компетентних органів з клопотанням про прийняття до громадянства України за умов подання зобовязання припинити іноземне громадянство та дотриманням інших вимог встановлених ст.9 Закону України «Про громадянство України».

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалене у справі рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженого представника Управління державної міграційної служби України в Херсонській області ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.В.Бугрик

ОСОБА_2