АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5829/17 Головуючий 1 інстанції - Ференчук О.В.
Справа № 643/2032415-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

24 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище.

20 червня 2015 року квартиру позивача було затоплено. Згідно з Актом комісії дільниці № 41 КП «ЖКС» від 23 червня 2015 року причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача, а саме залиття сталося в результаті течії (шланг подання гарячої води до умивальника у ванній кімнаті квартири НОМЕР_1).

Внаслідок залиття квартири позивачу спричинено матеріальну шкоду, яка оцінюється нею, з урахуванням проведеної комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи, у розмірі 15 150 грн та моральна шкоди в розмірі 3 000 грн, які ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 150 грн, моральної шкоди - 3 000 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в які просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року щодо стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вищезазначених вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення прийнято з порушення норм процесуального та матеріального права, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із положень статей 11, 23, 1166, 1167 ЦК України та тих обставин, що залиття квартири ОСОБА_3 сталося внаслідок протікання шлангу системи постачання гарячої води в квартирі НОМЕР_1. Пошкодження в квартирі позивача мали прихований характер, які не відразу проявилися. Доказів про те, що шкода завдана позивачу, не з вини відповідача, суду не надана, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

З акту обстеження від 23 червня 2015 року, складеному начальником дільниці № 41 КП «ЖКС» та майстром дільниці, майстром ВДС № 5 теплового району Московської філії КП «ХТС», за участю ОСОБА_3, вбачається, що внаслідок протікання шлангу системи постачання гарячої води в квартирі НОМЕР_1 сталося залитті квартири НОМЕР_2. В результаті зовнішнього огляду квартири ОСОБА_3 було виявлено сліди залиття: в коридорі та в одній із кімнат - вологі плями на шпалерах, часткове відшарування шпалер, з причини намокання відсутнє електропостачання в електророзетках.

Судова колегія не приймає до уваги посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що акт про затоплення квартири позивача складено у відсутність відповідача та не відповідає встановленій формі, оскільки судом першої інстанції з цього приводу надано висновок, який у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до висновків комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи від 07 вересня 2016 року, вартість ремонтних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, станом на час складання висновку (05 вересня 2016 року) становить 15 150 грн. Розміри завданої залиттям матеріальної шкоди дорівнюють вартості ремонтно-будівельних робіт, визначеної у будівельно-технічному дослідженні і станом на час скаладання висновку, дорівнює 15 150 грн.

Згідно частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ані у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції не спростовано, що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулося не з вини відповідача ОСОБА_1, у зв'язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що шкода, спричинена залиттям квартири ОСОБА_3, повинна відшкодовуватися особою, яка завдала шкоди - ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач є особою похилого віку, інвалідом ІІІ групи, залиття даного житлового приміщення потягло негативні наслідки для неї, так як: порушення її цивільних прав, пошкодження належного їй на праві власності майна, звернення до суду за захистом порушених прав, внаслідок чого вона зазнала морального страждання.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський