АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Мінцея В.Ф.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_3 у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Зазначав, що 21 липня 2016 року о 20 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі сполученням Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига біля с.Магала Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_4, керуючи автомобілем FORD модель TRANZIT з номерним знаком НОМЕР_2, допустив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, чим спричинив пошкодження транспортного засобу та моральну шкоду.

Просив стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 356636 грн. 52 коп., моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2017 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 113210 грн. 18 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., в решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа №720/1903/16-ц

Провадження №22-ц/794/1110/2017 рік Головуючий у 1 інстанції Павлінчук С.С.

Категорія 30 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 256636 грн. 51 коп., моральну шкоду в сумі 50000 грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України, п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, та вважав встановленим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає різниця між ринковою вартістю транспортного засобу MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 на час заподіяння шкоди та регламентованою виплатою Моторного (транспортного) страхового бюро України.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на висновок судової автотоварознавчої експертизи Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18 травня 2017 року №195-а.

Ухвалюючи про задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди частково, суд першої інстанції послався на правила, встановлені ч.2 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, та врахував характер та ступінь страждань ОСОБА_3 у зв»язку із пошкодженням майна, вину ОСОБА_4, його подальшу поведінку, майновий стан.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2016 року о 20 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі сполученням Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига біля с.Магала Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_4, керуючи автомобілем FORD модель TRANZIT з номерним знаком НОМЕР_2, допустив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, чим спричинив пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавець пов»язує покладення відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, з наявністю вини заподіювача.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівеьцкої області від 13 вересня 2016року №720/1469/16-п встановлено вину ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.7-9).

За змістом ч.4 ст.61 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов»язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК України.

На підставі ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно приєднаного до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 (а.с.32).

З матеріалів справи вбачається, що власник автомобілем FORD модель TRANZIT з номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_4 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 41.1 ст.41 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату ОСОБА_3 регламентованої виплати в сумі 100000 грн. (а.с.179).

Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підставі частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 29 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який

керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної

пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію

транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ч.2 ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ураховуючи наведене, розмір відшкодування залежить від встановлення обставин фізичного знищення транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Так, як роз'яснено в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та вартість його відновлювального ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

За змістом висновку судової автотоварознавчої експертизи Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18 травня 2017 року №195-а вартість автомобіля марки MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди складає 213210 грн. 18 коп., вартість відновлювального ремонту становить 307622 грн. 05 коп.

У такому разі витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт вважається економічно необґрунтованим.

За таких обставин транспортний засіб MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 вважається фізично знищеним.

З огляду на наведене посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в сумі 356636 грн. 51 коп. за відрахуванням виплати Моторно (транспортного) страхового бюро України в сумі 100000 грн. суперечать нормам матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить доводів про те, що відновлювальний ремонт транспортного засобу MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 не перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт вважається економічно обґрунтованим.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом роз»яснено представнику позивача ОСОБА_1 право подати докази щодо визначення розміру відшкодування.

ОСОБА_3 не надано доказів на спростовування висновку судової автотоварознавчої експертизи Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18 травня 2017 року №195-а.

Таким чином ОСОБА_3 ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3, на які є посилання в апеляційній скарзі щодо визначення судовою автотоварознавчою експертизи Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18 травня 2017 року №195-а вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу на порушення норм матеріального права.

Статтею 29 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування транспортним засобом (втрати товарної вартості).

За змістом п.8.2 Методики вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість транспортного засобу, в) якщо неможливо відновити транспортний засіб відповідно до технічних вимог виробника.

В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу

та величини втрати товарної вартості (п.8.3 Методики).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на те, що транспортний засіб MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 вважається знищеним, розмір відшкодування підлягає визначенню відповідно до правил, встановлених ч.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для відновлення попереднього стану речі немає.

За змістом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 наведеної норми передбачено, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із положеннями ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги щодо визначення збитку лише на підставі висновку експерта суперечать положенням ч.2 ст.57 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб»єкта оціночної діяльності.

На підставі ч.1, 2 ст.12 цього Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності - суб»єктом господарювання відповідно до договору.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Згідно із п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду колісного транспортного засобу (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

У матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_4 про здійснення експертом ОСОБА_6 визначення вартості матеріального збитку 5 серпня 2016 року.

Крім того, звіт про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 від 5 серпня 2016 року №42-1034/2, виконаний оцінювачем ОСОБА_6, не відповідає вимогам статей 29 та 30 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин звіт про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу MITSUBISHI модель LANCER з номерним знаком НОМЕР_1 від 5 серпня 2016 року №42-1034/2, виконаний оцінювачем ОСОБА_6, не може бути підставою для визначення розміру шкоди.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

На підставі ч.3 наведеної норми апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

ОСОБА_4 судове рішення не оскаржено.

Колегія суддів не вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо застосування порядку відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентованого статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв»язку із зменшенням розміру відшкодування з вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, визначеного таким, що дорівнює вартості транспортного засобу на момент пошкодження, на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3 з приводу неправильного визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, зазначав, що зазнав душевних страждань у зв"язку з пошкодження майна.

Отже ОСОБА_3 порушено питання про стягнення моральної шкоди, передбаченої п.3 ч.2 ст.23 ЦК України.

Враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнав ОСОБА_3, їх тривалість, час та зусилля необхідні для відновлення, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості судом першої інстанції обгунтовано визначено розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

За таких обставин судове рішення в частині стягнення моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2017 року залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи / Кулянда М.І., Міцней В.Ф./

З оригіналом згідно: