АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3601/16-ц 22-ц/774/1300/К/17
Справа № 211/3601/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1300/К/17 Ткаченко С.В.
Категорія - 32 (III) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.

за участі: представника Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ПАТ «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що протягом 6 років її чоловік ОСОБА_5 працював на підприємстві відповідача на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання.

Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її чоловіка захворювання на пиловий бронхіт.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20 червня 1990 року причиною виникнення професійного захворювання у її чоловіка було визнано роботу в період з 1982 по 1988 роки на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_5 помер.

Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-03 № 000595 від 17.10.2012 р. встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача, з встановленим йому за життя професійним захворюванням.

Позивач зазначила, що смертю чоловіка їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила рідну їй людину, з якою проживала шлюбі 50 років. Вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Крім того пенсія померлого чоловіка була основним джерелом доходу їх сім'ї, а тепер позивачеві необхідно заробляти собі на життя на облаштовувати побут.

Вважаючи відповідальним за смерть чоловіка підприємство відповідача, яке не забезпечило на його робочому місці небезпечних та нешкідливих умов праці, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, розмір якої вона визначила у 80000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на користь ОСОБА_3 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку на доходи фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром»на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПВП» «Кривбасвибухпром» посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ставить питання про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди.

Зокрема, на думку апелянта, суд не врахував, що з часу встановлення професійного захворювання до часу смерті пройшов значний проміжок часу, ОСОБА_5 працював не лише ПАТ «ПВП» «Кривбасвибухпром», а ще й на ПАТ «ПівдГЗК» в шкідливих умовах праці 20 років. Представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також представник відповідача зазначає, що судова практика в аналогічних справах свідчить про те, що, у разі встановлення вини підприємства у заподіянні моральної шкоди, розмір такої шкоди стягується у значно менших обсягах, ніж визначено судом першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9).

З трудової книжки виданої на ім'я ОСОБА_5 видно, що з 17.02.1982 року він був зарахований в гірський вибуховий цех № 3 в якості слюсаря 5 розряду по ремонту технологічного обладнання Підприємства «Кривбасвибухпром», звільнений 15.02.1991 року в зв'язку призначенням пенсії по інвалідності 2 групи (а.с.6-8).

Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її чоловіка захворювання на пиловий бронхіт.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20 червня 1990 року причиною виникнення професійного захворювання у її чоловіка було визнано його роботу в період з 1982 по 1988 роки на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію. (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. (а.с. 3).

Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-03 № 000595 від 17.10.2012 р. встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача, з встановленим йому за життя професійним захворюванням. (а.с. 5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу у зв'язку зі смертю чоловіка позивача - ОСОБА_5, який помер внаслідок отриманого ним професійного захворювання.

З аналізу змісту ст. 1167 ЦК України вбачається, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію у різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коди були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Зазначеним висновок був викладений Постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі №6-576цс15, та в силу положень ст. 214, 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що матеріалами справи доведено, що причиною смерті чоловіка позивача, стало отримане ним у період праці на виробництві відповідача професійного захворювання, у зв'язку із незабезпеченням ОСОБА_5 безпечних та нешкідливих умов праці, колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, як доньки померлого, у зв'язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог .

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка від професійного захворювання, встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач втратила рідну та близьку людину, яку вона любила та поважала. Втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, моральною та матеріальною підтримкою, вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й беручи до уваги конкретні обставини по справі, тривалість роботи чоловіка позивача на ПАТ «ПВП» «Кривбасвибухпром» лише протягом 6 років, смерть останнього у похилому віці (73 роки), моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 30000 гривень до 15000 гривень.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути змінене в частині розміру стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2017 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на користь ОСОБА_3 з 30 000 гривень до 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: