Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

04 грудня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування арешту та визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування арешту та визнання права власності на автомобіль було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначав, що 07.12.2015 року він придбав автомобіль SUBARU FORESTER, 2006 року випуску, з прилюдних торгів, однак у зв'язку з накладенням арешту на вказаний автомобіль у 2012 році за ухвалою суду, позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на нього. Судом першої інстанції, на думку позивача, було невірно вказано в рішенні, що ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не регулює спірних правовідносин у зв'язку з тим, що накладення арешту було здійснено судом, а не виконавчою службою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» регулюють випадки звільнення з під арешту майна, арештованого державним виконавцем у рамках виконавчого провадження, а тому не може стосуватись випадків звільнення майна з під арешту, накладеного судом у рамках цивільного провадження. Крім того, судом було зазначено про відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем рішення суду, для забезпечення виконання якого, судом і було накладено арешт.

З даним висновком погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2012 року №2-3009/12 в порядку забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми за договором позики, судом було накладено арешт на автомобіль SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_2, 2006 року випуску, належний на праві власності відповідачеві (а.с.85).

07.12.2015 року ОСОБА_6 придбав транспортний засіб SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_2, 2006 року випуску, колір - чорний, шасі (кузов) НОМЕР_3 на електронних торгах, організатором яких було ДП «Сетам» (а.с.9). Вказаний автомобіль було передано ОСОБА_6 20.01.2016 року (а.с.10).

З акту державного виконавця ВДВС Ірпінського міського управління юстиції у Київській області від 27.04.2016 року та постанови державного виконавця про припинення чинності арешту від 04.05.2016 року вбачається, що транспортний засіб SUBARU FORESTER було реалізовано на електронних торгах, під час примусового виконання виконавчого листа №2-2341 про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 1 321 048 грн. 56 коп. (а.с.11, 12).

В подальшому, 04.05.2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області зазначений автомобіль було звільнено з-під арешту за постановами відділу, в тому числі за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва №2-3009/12 від 03.04.2012 року (а.с.12).

У своєму листі №31/26-7431 від 06.06.2016 року Регіональний сервісний центр в м. Києві зазначив, що арешти, які накладені на автомобіль SUBARU FORESTER знято, але для зняття арешту, накладеного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва №2-3009/12 від 03.04.2012, необхідно подати оригінал ухвали суду про зняття арешту (а.с.13).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.09.2016 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні заяви про зняття арешту з автомобіля з тих підстав, що він не є стороною у справі (а.с.17).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року вищевказану ухвалу залишено без змін (а.с.96-98).

Позивач, звертаючись до Новозаводського районного суду м. Чернігова з зазначеним позовом, посилався на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), відповідно до якої, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч. 3 ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Втім, оскільки ухвала про накладення арешту від 03.04.2012 року була постановлена Дарницьким районним судом м. Києва, Новозаводський районний суд м. Чернігова, в силу приписів ст. 154 ЦПК України, не вправі був скасовувати заходи забезпечення позову, які були застосовані іншим судом з метою забезпечення виконання судового рішення.

Питання про визнання права власності на автомобіль SUBARU FORESTER, 2006 року випуску, придбаний позивачем з прилюдних торгів, врегульовано у п.9 Порядку реалізації арештованого майна, яким передбачено, що у разі придбання рухомого майна, акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача та підтвердженням виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно, та положеннями ст. 650, ч.4 ст. 656 ЦК України.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться акти про реалізацію арештованого майна та видачі майна переможцю електронних торгів від 20.01.2016 року (а.с. 10, 11), підстави для визнання права власності на автомобіль за позивачем у судовому порядку вісутні.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, відтак правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: