АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/1518/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1884/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

з участю: секретаря Кошельника В.М.;

сторін: апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача Іщук І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду від 2 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Партнер-Плюс» про визнання недійсним кредитного договору, та за зустрічним позовом кредитної спілки «Партнер-Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є членом КС «Партнер плюс» з 17 жовтня 2005 року та не одноразово отримувала у відповідача кредитні кошти для власних потреб.

У червні 2014 року КС «Партнер плюс» звернулась до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 58-к від 01 квітня 2009 року. Ухвалою суду даний позов було залишено без розгляду, але позивачка погашала заявлений Спілкою борг до літа 2016 року. Потім виплати нею були припинені, оскільки вважає, що спілка її вводить в оману, так як вищезазначений кредитний договір не укладала, грошей не отримувала, а кошти які сплачувала останні роки Спілці, припускає, що це відсотки за попередні кредити.

У зв'язку з цим, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір № 58-К від 1 квітня 2009 року.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами подав зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в розмірі - 5526 грн.80 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі - 43617 грн.34 коп., та сплачений судовий збір 1378 грн. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує умови договору № 58-к від 01 квітня 2009 року, у зв'язку з чим утворилась вищевказана заборгованість, яку просив стягнути.

Рішенням Полонського районного суду від 2 жовтня 2017 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов КС «Партнер-Плюс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Партнер-Плюс» заборгованість за кредитним договором № 58-К від 01 квітня 2009 року по тілу кредиту в розмірі - 5526 грн. 80 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі - 43617 грн. 34 коп., сплачений судовий збір в сумі 1378 грн., а всього 50522 грн. 14 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що КС «Партнер-Плюс» в порушення вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив споживача у письмовій формі про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має права, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Апелянт зазначає, що від експертизи відмовилась у зв'язку тим, що у неї немає грошей.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно її заяви було прийнято в члени кредитної спілки «Партнер-Плюс». Із якої також видно, що остання із статутом ознайомлена, повністю погоджується з його положеннями і зобов'язується їх виконувати (а. с.10).

01 квітня 2009 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до спілки про отримання кредиту на суму 13900 грн. для споживчих цілей (а. с. 30). Цього ж дня між Спілкою та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 58-к, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 13900 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, строком на 24 місяці зі сплатою 60% річних.

Відповідно до видаткового касового ордеру № 163 ОСОБА_1 01 квітня 2009 року отримала від Спілки 13900 грн. (а. с. 33).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 тривалий період користувалася кредитними коштами, проводила часткову оплату за їх користування, не пред'являючи жодних претензій щодо кредитного договору, а до суду з позовом про визнання договору кредиту недійсним звернулася лише у 2016 році.

У справі також встановлено, що після отримання кредиту порушуючи умови договору № 58-к від 01 квітня 2009 року ОСОБА_1 з березня 2016 року припинила виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 5526 грн. 80 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі - 43617 грн.34 коп.

Задовольняючи позов КС «Партнер плюс» та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд виходив з того, що нею не доведено наявність підстав для визнання недійсним договору та жодним чином не спростовано вимоги Спілки, а тому зустрічні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягали до задоволення.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погоджується.

Кредитна спілка, відповідно до ст. 1 ч.ч.1-2 Закону України «Про кредитні спілки» - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 21 цього ж Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески; розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою.

Договір, відповідно до статті 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому (позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Посилання апелянта, що суд не взяв до уваги, що КС «Партнер-Плюс» в порушення вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив споживача у письмовій формі про умови кредитування спростовується графіком розрахунків періодичності та розміру платежу, заявою ОСОБА_1 в якій вона зазначає, що ознайомлена зі статутом кредитної спілки, де відображені умови надання кредиту.

Відсутнітність коштів на проведення експертизи не може бути підставою для скасування рішення суду. До того ж, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що кредитний договір, видатковий касовий ордер на отримання коштів підписувала.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полонського районного суду від 2 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ А.В. Купельський

Суддя: /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя: /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Горщар А.Г. Категорія:19,27

Доповідач - Купельський А.В.