Справа №588/1166/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Линник О. С.
Номер провадження 22-ц/788/1836/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 24 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення спадкоємства, встановлення прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, який мотивує тим, що у травні 2017 року вона дізналася, що в 2000 році померла її дальня родичка по лінії матері - ОСОБА_5, якій вона приходиться двоюрідною внучкою, та у спадок від якої залишився земельний пай, який до цього часу ніким не прийнятий у спадщину та перебуває у користуванні приватного підприємства «Печинське». Позивач звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 29 липня 2017 року приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс УРСР від 1966 року, згідно якого існувало дві черги спадкоємців і племінники не були спадкоємцями за законом. Просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та її двоюрідною внучкою (внучатою племінницею) ОСОБА_3; встановити факт, що ОСОБА_3 є спадкоємицею за законом ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; встановити факт, що ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебувала у колективній власності Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Зоря» на території Печинської сільської ради, яка належала ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 168 від 22 березня 1996 року, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 64 від 03 квітня 1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Люджа Тростянецького району Сумської області, та її внучатою племінницею ОСОБА_3

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відхилення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 Зазначає, що суд застосував норми ЦК УРСР 1963 року, які не підлягали застосуванню. Рішенням суду позивача було визнано родичем спадкодавця, який відноситься до п'ятої черги спадкування, але право на спадкування суд не визнав за позивачем, чим залишив питання долі спадкового майна юридично невизначеним. Залишилися поза увагою доводи позивача, що спадщина досі ніким не прийнята з часу смерті ОСОБА_5,як і не визнана відумерлою на користь територіальної громади, і фактично права та обов'язки щодо спадкування майна продовжують існувати.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та її представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у с. Люджа Тростянецького району Сумської області, та її внучатою племінницею ОСОБА_3 не оскаржується та відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5 (а. с. 16). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності САПТЗТ «ЗОРЯ», розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 15).

Згідно довідки Печинської сільської ради № 174 від 24 травня 2017 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на момент смерті в даному будинку інших зареєстрованих осіб не було, заповіт від її імені у виконкомі Печинської сільської ради не посвідчувався, склад спадкоємців не визначений (а. с. 17).

Згідно постанови приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. від 09 липня 2017 року ОСОБА_3, яка є внучатою племінницею ОСОБА_5, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року, згідно якого існувало 2 черги спадкоємців, і племінники не були спадкоємцями за законом (а. с. 14).

Відповідно до довідки вказаного вище приватного нотаріуса спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а. с. 43-44).

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вчинила жодної дії, яка б свідчила про факт прийняття спадщини відповідно до норм ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, та не є спадкоємицею за законом відповідно до норм розділу VII ЦК УРСР 1963 року, не належить до числа осіб, які мають право на спадкування за законодавством, чинним на час відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

У відповідності до положень ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Доводи апеляційної скарги, що судом підлягали застосуванню норми ЦК України 2003 року, відповідно до положень ч. 1 ст. 1265 якого позивач відноситься до п'ятої черги спадкоємців, є помилковими, оскільки правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач, яка є двоюрідною внучкою (внучатою племінницею) померлої ОСОБА_5, до кола спадкоємців за законом не входила. Положення ст.ст. 1261-1265 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються. Крім того, оцінивши надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вона не вчинила жодної дії, яка б свідчила про факт прийняття нею спадщини відповідно до положень ст. ст. 548-549 ЦК УРСР.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення в оскаржуваній частині. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 24 жовтня 2017 року, в оскаржуваній частині, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -