Справа № 350/957/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1649/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 6 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач встановив на проїжджій частині вул. Радова Права деревяну шопу, яка перешкоджає проїзду до його домоволодіння. Також останній пригородив частину провулку, яким вони спільно користуються для заїзду до будинків. З цього приводу він звертався до Перегінської селищної ради, яка своїм актом від 23 березня 2016 року зобовязала ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні спільним проїздом та знести самовільно встановлену шопу в строк до одного місяця. Проте, ним вказані перешкоди не усунуто.

Також вважає, що виданий відповідачу ОСОБА_3 акт на право приватної власності на землю є незаконним, оскільки відповідно до Генерального плану селища червона лінія частково проходить по земельній ділянці відповідача. Крім того, проектна документація щодо приватизації земельної ділянки не погоджена з відділом містобудування та архітектури. Також в порушення вимог ст. 83 ЗК України ОСОБА_2 у приватну власність передано частину землі загального користування (вулиці, проїзду).

Посилаючись на ці обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 6 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Постановляючи оскаржуване рішення по суті спору суд не врахував вимог закону про залишення без розгляду позовної заяви зважаючи на його повторну неявку в судове засідання.

Також відмовляючи у задоволенні позову суд не прийняв до уваги, що земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 з порушенням чинного законодавства України. Так, відповідно до Генерального плану смт. Перегінське червона лінія частково проходить по земельній ділянці відповідача. Також йому у приватну власність передано частину землі загального користування (проїзду), що є недопустимим. Однак, проектна документація по приватизації земельної ділянки не була погоджена відділом містобудування та архітектури.

Саме у звязку із розглядом справи без його участі він був позбавлений можливості подати інші докази на підтвердження своїх вимог.

З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та його представник доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення йому перешкод в користуванні проїздом внаслідок збудованої відповідачем шопи. Як і доказів щодо захоплення останнім частини заїзду. Також місцевий суд вважав, що рішення Перегінської селищної ради від 22 травня 2003 року про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1455 га, яка розташована по вул. Радова Права, 5а у смт. Перегінське, на підставі якого останній отримав державний акт, прийнято в межах повноважень органу місцевого самоврядування та ніким не оспорюється. А відтак, підстав для задоволення позову немає.

Однак, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув уваги на суб'єктний склад спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 та просив усунути перешкоди в користуванні належними йому домоволодінням та земельною ділянкою шляхом знесення самовільно встановленої шопи на вул. Радова Права та огорожі, якою той пригородив заїзд (а.с.3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи. Фізичні і юридичні особи, за змістом ч.2 ст.30 ЦПК України, можуть бути позивачем і відповідачем.

Як передбачено ст.ст.33, п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України обов'язок визначати суб'єктний склад спору покладено на позивача.

В ході розгляду справи у березні 2017 року ОСОБА_4 подано заяву про збільшення позовних вимог, зокрема в частині визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.67-70).

Встановлено, що 10 червня 2003 року ОСОБА_2 видано ОСОБА_3 акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1455 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по вул. Радова Права, смт. Перегінськ, Рожнятівського району (а.с.71). Зі змісту державного акту вбачається, що він виданий на підставі рішення Перегінської селищної ради від 22 травня 2003 року.

Згідно зі ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_3 акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування. Тому вимога про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Тобто, розгляд даної справи фактично повязаний з вирішенням питання про права та обовязки Перегінської селищної ради.

Вирішуючи спір суд першої інстанції питання про залучення до участі у розгляді справи селищної ради в якості співвідповідача не вирішував.

Однак, апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити її до участі в справі та вирішити спір як суд першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 6 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5