Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовтневого районного суду

м. Харкова від 16 травня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня

2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 3 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня

2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня

2016 року вказану заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня

2016 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення скарги, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд виходив із відсутності підстав для застосування положень ст.82 ЦПК України.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу про відмову ОСОБА_4 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та залишаючи апеляційну скаргу без руху для сплати судового збору, суд апеляційної інстанції посилався на те, що заявник не надала належних та допустимих доказів на підтвердження її майнового стану, який перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, у ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки при подачі касаційної скарги заявником не було надано належних доказів на підтвердження доводів щодо тяжкого майнового стану, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, що відповідає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року відстрочено ОСОБА_4 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 грудня

2016 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Наведене свідчить про дотримання апеляційним судом однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
М.К. Гримич
І.М. Фаловська