Справа № 161/7895/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1383/17 Категорія: 55 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-монтажне підприємство «Електросервіс» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

12 вересня 2017 року в Луцький міськрайонний суд Волинської області надійшла заява позивача ОСОБА_2, подана його представником ОСОБА_1, про ухвалення додаткового рішення, а саме допустити негайне виконання рішення суду щодо виплати ОСОБА_2 заробітної плати в розмірі 4028 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в справі про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви.

Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду від 15 вересня 2017 року - залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив стягнути в його користь 32800 грн. середньомісячного заробітку за період затримки виплати заробітної плати, 1142,99 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, всього - 33942,99 грн.

В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача в його користь 30761,48 грн. середньомісячного заробітку за період затримки виплати заробітної плати з 01.08.2017 р. по 20.03.2017 р., 1142,99 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, всього - 31904,47 грн. (а.с. 69).

Враховуючи, що підставою позову ОСОБА_2 є невиплата усіх належних йому сум при звільненні з покликанням на ст. ст. 116, 117 КЗпП України, позовні вимоги стосуються саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТзОВ Виробничо-монтажне підприємство «Електросервіс» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації втрати частини заробіної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ Виробничо-монтажне підприємство «Електросервіс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 22695,97 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 982,35 грн., а всього 23678,32 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необгрунтованістю. Стягнуто з відповідача в користь держави 640,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 4 від 18 грудня 2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач в заяві про ухвалення додаткового рішення просить ухвалити рішення стосовно питань, які не були досліджені в судовому засіданні, а також про безпідставність посилань позивача на ч. 1 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, оскільки вимоги позивача не стосувались безпосередньо виплати заробітної плати, а стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги позивача, оскільки судом ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення; суд, вирішивши питання про право, зазначив точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню; судом вирішено питання про судові витрати та погоджується з думкою суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону та підставно відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

Колегія суддів вважає, що ухвала від 15 вересня 2017 року постановлена з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді