Справа № 758/5329/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Лупінос Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син - ОСОБА_5.

Після смерті сина відкрилася спадщина на одну другу частину квартири АДРЕСА_1.

Крім неї спадкоємцем першої черги є дружина сина - відповідачка по справі.

В строки, встановлені чинним законодавством вона не змогла прийняти спадщину після смерті сина.

Рішенням апеляційного суду м. Києві від 12 листопада 2014 року позивачу було визначено додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її сина.

7 лютого 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина, оскільки 12 червня 2013 року вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно після смерті ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3

Посилаючись на те, що в добровільному порядку вона з відповідачем не дійшла згоди про внесення змін до виданого останній свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку ст. 1300 ЦК України, просила внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 12 червня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, на одну другу частини квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

В якості правонаступників ОСОБА_4 до участі у розгляді справи були залучені ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачі просили позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала та просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, вказавши, що після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В межах визначеного законом строку із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори ніхто не звертався. 12 червня 2013 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою на її ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на одну другу частини квартири АДРЕСА_1. На даний час зазначене свідоцтво є чинним, ніким не оскаржене, а тому підстав для задоволення позову про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом немає.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що видано свідоцтво про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина на одну другу частину квартири АДРЕСА_1.

12 грудня 2012 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулася його дружина - ОСОБА_3.

12 червня 2013 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на одну другу частини квартири АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_5

Відповідно до рішення апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року позивачу було визначено додатковий строк в три місяці для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

7 лютого 2015 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 на частину квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю згоди спадкоємця про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та у зв'язку з дійсністю свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 12 червня 2013 року.

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Обґрунтовуючи позов про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач посилалася на норми ст. 1300 ЦК України, вказавши на те, що між нею та відповідачкою не досягнуто згоди про внесення змін до свідоцтва.

Відповідно до ч.ч. 1 , 2 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом (стаття 1301 ЦК України). Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Статтею 1301 ЦК України щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, аналіз змісту ст.ст. 1296, 1297, 1300, 1301 ЦК України свідчить про те, що після оформлення спадкових прав на все спадкове майно і одержання свідоцтва про право на спадщину, без визнання цього свідоцтва недійсним, при відсутності згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину про внесення змін до нього, оформлення спадкових прав на це майно за іншою особою і видача їй свідоцтва про право на таке майно неможлива.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем та його представником видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом оскаржене у встановленому законом порядку не було, жодних вимог про скасування чи визнання недійсним зазначеного свідоцтва про право на спадщину ані позивач ані її представник не висували, а також у зв'язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази його не чинності або скасування, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 15, 16, 1296, 1297, 1300, 1301 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільській районний суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Васильченко