І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
при секретарі Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та припинення реєстрації,
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, згідно якої просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 8, в будинку № 17 В, проспект Шевченка, м. Одеса. При цьому посилалася на те, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, проте більш як шість місяців у ній не мешкає, постійно проживає в іншому місці, не допомагає позивачу нести витрати з оплати комунальних послуг. ОСОБА_1 зазначає, що реєстрація відповідача в належному їй на праві власності житловому приміщенні істотно обмежує та порушує її конституційне право на безперешкодне користування своїм майном.
Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Позивач є власником квартири № 8, в будинку № 17 В, проспект Шевченка, м. Одеса, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.08.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_3, та зареєстрований в реєстрі за № 458, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 94382177 від 11.08.2017 р. (копії яких наявні в матеріалах справи).
З матеріалів справи вбачається, що у квартирі № 8 , в будинку № 17 В, проспект Шевченка, м. Одеса зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою керівника Комунального підприємства Житлово-експлуатаційний сервіс Фонтанський (виписка із домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 30.10.2017 року, оригінал якої наявний в матеріалах справи.
Згідно із актами про не проживання від 31.10.2017 р. мешканців будинку № 17 В за адресою: проспект Шевченка, м. Одеса, відповідач більше одного року та по теперішній час за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню .
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм Майном.
Враховуючи, що відповідач оплату комунальних платежів не здійснює, займає квартиру без правових підстав, тим самим порушує право власності позивача, оскільки він не може вільно розпоряджатися своїм майном.
Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. № 17 ВАДРЕСА_1.
Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача в спірному житлі задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст.7 Закону України «Про вільний вибір місця проживання та свободу пересування», однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, а отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставою для знання його з реєстрації в квартирі.
Відповідно до ч.1 ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 10, 11, 60, 81, ч.3 ст.209, ст. ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
ОСОБА_4 Геннадіївни задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. № 17 ВАДРЕСА_1.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Встановити порядок виконання рішення суду, за яким це рішення є підставою для для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою м. Одеса, проспект Шевченка, буд. № 17 В кв. 8.
Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук