Справа 688/4220/16-ц
№ 2/688/130/17
Рішення

іменем України

21 листопада 2017 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом Державного підприємства - Хмельницький обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі

до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство - Хмельницький обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29 липня 1999 року між позивачем та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода № 47 про надання останньому кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в сумі 100 000 грн. терміном на 20 років під 3% річних у гривнях за користування кредитом, до якої 27 травня 2004 року, 15 червня 2004 року та 17 квітня 2009 року внесено зміни.

В забезпечення зобов'язань перед Фондом 23 травня 2004 року ОСОБА_4 уклав договір поруки ВВЕ№217519, відповідно до якого зобов'язався в разі неповернення ОСОБА_1 позики в розмірі 40000 грн. 00 к. та відсотків погашати їх в термін і розмірах, передбачених зобов'язанням, та 16 червня 2004 року ОСОБА_5 уклав договір поруки ВВЕ №448370, відповідно до якого зобов'язався в разі неповернення відповідачем позики в розмірі 500 000 грн. 00 к. та відсотків погашати їх в терміни і розмірах, передбачених зобов'язанням, 17 квітня 2006 року ОСОБА_3 уклав договір поруки ВСТ №031252, відповідно до якого зобов'язався відповідати за виконання всіх зобов'язань, що виникли за кредитною угодою.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12 травня 2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Державного підприємства Хмельницького обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Хмельницької обласної державної адміністрації стягнуто заборгованість по кредиту в сумі 80 655 грн. 76 к. солідарно. Рішення набрало законної сили 23 травня 2011 року.

Відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 08 грудня 2016 року становить: з повернення кредиту - 80 131 грн. 82 к.; за користування кредитними коштами нараховано 3% річних в розмірі - 13 509 грн. 82 к.; за порушення строків погашення кредиту нараховано пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу в розмірі - 14 269 грн. 02 к.

Позивач неодноразово направляв відповідачам претензії про погашення кредиту з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов Угоди та рішення суду, та за несвоєчасне погашення кредиту пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, однак відповідачі не вчинили жодних дій відповідно до претензії, як і не надали на неї відповідь.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав, посилаючись на те, що зобов'язання по сплаті кредиту належним чином не виконуються через скрутне майнове становище.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак від них надійшли заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Пізніше від вказаних відповідачів надійшли заперечення до суду, в яких вони просили відмовити в задоволені позовних вимог в зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак його представник адвокат Янцеловський М.Ф. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_7 - адвоката Янцеловського М.Ф., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 липня 1999 року між Державним підприємством Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Хмельницької обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода №47, відповідно до якої позивач надав останньому кредит на будівництво індивідуального житлового будинку в сумі 100 000 грн. терміном на 20 років під 3% річних у гривнях за користування кредитом, до якої 27 травня 2004 року, 15 червня 2004 року та 17 квітня 2009 року внесено зміни.

Відповідно до п. 2.9.1 угоди відповідач був зобов'язаний погашати кредит в наступні 12 років щорічно частинами грошовими коштами 1008 грн. 33 к., сільгоспродукцією в строк до 30 листопада 2011 року. Погашення кредиту в останній рік повинно бути зроблено до 30 листопада 2011 року.

Згідно із п. 2.9.2 угоди позичальник зобов'язується вносити одночасно з погашенням основного боргу і відсотків за користування позикою з розрахунку 3 відсотки річних в гривнях.

Відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка на час розгляду справи в суді становить 27 778 грн. 84 к., що складається: 3% річних нараховані за фактичний термін користування коштами в розмірі - 13 509 грн. 82 к., пеня в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в розмірі - 14 269 грн. 02 к.

Виконання кредитної угоди забезпечується договором поруки ВВЕ №217519 від 23 травня 2004 року, укладеним між Державним підприємством - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_4, відповідно до якого зобов'язався в разі неповернення ОСОБА_1 позики в розмірі 40 000 грн. 00 к. та відсотків погашати їх в термін і розмірах, передбачених зобов'язанням, та 16 червня 2004 року ОСОБА_5 уклав договір поруки ВВЕ №448307, відповідно до якого зобов'язався в разі неповернення відповідачем позики в розмірі 500 000 грн. 00 к., та відсотків погашати їх в термін і розмірах, передбачених зобов'язанням, 17 квітня 2006 року ОСОБА_3 уклав договір поруки ВСТ №031252, відповідно до якого зобов'язався відповідати за виконання всіх зобов'язань, що виникли за кредитною угодою.

Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частиною або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладання одного договору декількома поручителями відповідно до вимог ч. 3 ст. 554 ЦК України та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Разом з тим, у даній справі за змістом п.1.1. договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Таким чином, з огляду на те, що нормами закону (як і умовами договорів поруки) не допускається солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої ст. 554 ЦК України відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, в договорах поруки від 20 травня 2004 року із ОСОБА_4, 16 червня 2004 року з ОСОБА_5 та 17 квітня 2006 року з ОСОБА_3 не зазначено їх солідарну між собою відповідальність за невиконання позичальником умов кредитної угоди № 47 від 29 липня1999 року, а тому позов повинен бути заявлений до кожного окремо.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2017 року за клопотанням позивача позов в частині пред'явлених вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлюється спеціальна позовна давність в оди рік до вимог про стягнення неустойки. Зважаючи на те, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулює стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 травня 2016 року ДП Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Хмельницької ОДА звернувся до органів виконавчої служби про виконання рішення суду від 12 травня 2011 року лише 10 травня 2016 року, тобто через 5 років, а тому з цього часу необхідно обраховувати передбачені цивільним законом 3 % річних як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, та пеню, а не з часу винесення судового рішення.

Враховуючи 3-х річний строк позовної давності та час звернення до суду 08 грудня 2016 року, сплата 3% річних повинна обраховуватись з 08 грудня 2013 року, а не з 01 червня 2011 року, сума якої буде становити 7 259 грн.01 коп.

Разом з тим, розмір неустойки обраховано в розмірі 14 269 грн., що вдвічі перевищує розмір коштів, стягнення яких передбачено ст. 625 ЦК України, через що сума неустойки підлягає зменшенню, оскільки проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами, і при цьому с уд повинен визначити, чи позивач вимагає сплати процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика, кредит. Банківський вклад, чи зміст вимоги полягає у застосуванні відповідальності за порушення грошового зобов'язання ( ст. 625 ЦК ).

Позивач у своїй заяві чітко вказав, що 3% річних ним стягуються на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п.5 договору поруки від17 квітня 2006 року, укладеного з ОСОБА_3, в разі невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитній угоді № 47 та додаткових договорів кредитор направляє не пізніше 30 робочих днів відповідне повідомлення поручителю. Пунктом 6 договору поруки вказано на обов'язок поручителя не пізніше 10 робочих днів після одержання повідомлення розрахуватися з Кредитором по заборгованості боржника. Поряд з цим, як слідує з матеріалів цивільної справи, претензія (неповіодмлення) направлена боржникам 07 листопада 2016 року, при цьому така претензія ніким із божників не отримана і доказів її отримання (вручення) позивачем не надано.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 3% річних, нараховані за фактичний термін користування коштами, в розмірі 7 259 (сім тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 01 к., пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в розмірі 6 262 (шість тисяч двісті шістдесят дві) грн. 94 к., а всього -13 521 (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять одна) 95 коп., в решті позову відмовити.

На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610, 623-625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, кепруючись ст.ст.10,11,60, 215, 218, 223 ЦПК України,

суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Державного підприємства - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 3% річних, нараховані за фактичний термін користування коштами, в розмірі 7 259 (сім тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 01 к., пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в розмірі 6 262 (шість тисяч двісті шістдесят дві) грн. 94 к., а всього -13 521 (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять одна) 95 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства - Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі судовий збір в сумі 689 грн. 00 к.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: