Справа № 300/378/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Бисага Т.Ю., Мацунича М.В.,

секретарі Терпай С.М.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду від 06 липня 2017 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 05.11.2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 31.03.2017 року сума заборгованості по кредиту становить 11 568,64 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 1567,14 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 8974,42 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 527,08 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Воловецького районного суду від 06 липня 2017 року у позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, із посиланням на вимоги ст.ст. 256, 257, 266, 267 ч.ч. 3, 4 ЦК України констатував, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав і відповідач просив застосувати наслідки спливу такого строку і автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Даний висновок суду не ґрунтується на фактичних обставинах справи і рішення суду постановлене всупереч вимогам ст.ст. 256, 257, 266, 267, 259, 509, 526, 1054 ЦК України.

05 листопада 2010 року відповідно до умов укладеного договору №б/н ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Із довідки наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» суду апеляційної інстанції вбачається, що між сторонами був підписаний кредитний договір, за яким було надано відповідачу кредитні картки №970444 із датою відкриття 05.11.2010 р. та терміном дії 01/14 та картку №481740 із датою відкриття 06.02.2012 року та терміном дії 10/15.

Розрахунком заборгованості наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджується, що відповідач неодноразово здійснював платежі за кредитним договором, а саме: 26.10.2013 року у сумі 50 грн., що перервано строк позовної давності та розпочався до 26.10.2016 року, а останній платіж здійснено 31.07.2014 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд із даним позовом 15.05.2017 року у межах строку позовної давності із урахуванням його переривання, а тому підстав у суду першої інстанції для застосування наслідків спливу строку позовної давності, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У звязку з порушення зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31.03.2017 року має заборгованість 11 568,64 грн. яка складається із 1567,14 грн. - заборгованість за кредитом, 8974,42 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 527,08 грн. - штраф (процентна складова), яка підлягає до вимог ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України із відповідача на користь позивача.

Доводи відповідача про те, що із листопада 2013 року по травень 2015 року проходив військову службу у м. Ужгороді і ним картка не використовувалася, судова колегія до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються розрахунком заборгованості, в якому відображено розрахунки за вказаний період ОСОБА_2 у торгівельних мережах м. Ужгорода.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 309 ЦПК України, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню із вищезазначених підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь КБ «ПриватБанк» у розмірі 3 360,00 грн., що становить 1600 грн. сплачених позивачем судовий збір при зверненні у суд із позовом та 1760 грн. при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду від 06 липня 2017 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1567,14 грн. заборгованості по кредиту, 8974,42 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 527,08 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3360,00 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_4