Справа №333/4212/17
Провадження №2/333/2090/17
27 листопада 2017 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді Наумової І.Й.
при секретарі Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» про встановлення нікчемності договору фінансового лізингу та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищевказана позовна заява.
В обґрунтування позову зазначено наступне.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити. Також просив суд у разі задоволення позовних вимог та вирішенні питання щодо стягнення судових витрат врахувати, що на виконання ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2017 р. позивачем був додатково сплачений судовий збір за предявлення вимоги немайнового характеру у розмірі 640 грн., у звязку з чим просив також стягнути з відповідача на користь позивача дану суму у разі задоволення позову.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час, дату та місце слухання відповідач повідомлявся, на зареєстровану адресу місцезнаходження відповідача юридичної особи надсилались судові повістки, які повернулись до суду з причини «За закінченням терміну зберігання», заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, причини неявки суду не повідомив. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про час, дату та місце слухання справи. У звязку з вищевикладеним суд, за згодою представника позивача, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України,ухвалив про заочний розгляд справи.
Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та правовідносини.
08.06.2017 року між позивачем (далі - Лізингоодержувач) та ТОВ «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» (далі- Лізингодавець) укладено договір №170731 фінансового лізингу на придбання автомобіля ВАЗ LADA Largus..
Згідно з п.1.3 спірного договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положенням чинного законодавства.
Пунктом 1.7 договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця, зокрема: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, а у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору.
На виконання умов договору фінансового лізингу позивач 08.06.2017 року сплатив ТОВ «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» 35 490 грн., вказавши призначення платежу адміністративний платіж за договором фінансового лізингу №170731 від 08.06.2017 р.
Відповідно до умов договору, авансовий платіж це обовязковий платіж, що складає частину від вартості предмета лізингу, розмір, якого визначено у Додатку №1 Договору, який сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця, на умовах Договору, до моменту передачі предмета лізингу.
Згідно з п.9.1 умов Договору, авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 відсотків від вартості предмета лізингу зазначеного у даному Договорі та у специфікації.
Пунктами 12.1- 12.13 умов Договору,передбачено порядок розірвання договору та порядок повернення коштів.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон) фінансовий лізинг це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі)
Відповідно до ст. 2 Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Згідно зі ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Пунктом 10.2 умов Договору, за формулою визначено розмір щомісячних лізингових платежів.
Відповідно до ч.ч.1, 2ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостоюст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, ЗУ «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до ч.2ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно дост.628 ЦК України.
Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
У даній справі спірний договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було.
Відповідно до ч.1ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Правові наслідки недійсності договору передбачені ст. 216 ЦК України. Положення ст. 216 ЦК У Зазначені правові висновки, які в силу ст. 360-7 ЦК Україниє обов'язковими для судів України, викладено у постановах ВСУ від 16.12.2015 у справі №6-2766цс15 та від 18 січня 2017 року по справі № 363/3673/14-ц, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.
Зазначені обставини є беззаперечними підставами для констатації нікчемності договору фінансового лізингу №170731 від 08.06.2017 р.
Згідно ч.ч.1, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до роз'яснень, що містяться п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06.11.2009 року, вбачається, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вищезазначений договір фінансового лізингу, укладений між сторонами по справі є нікчемним в силу ч.1 ст. 220 ЦК України та ч.2 ст. 799 ЦК України. Одночасно необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину даного договору фінансового лізингу та стягнути з відповідача отримані від позивача за нікчемним договором грошові кошти у розмірі 35 490 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору за подання даного позову у розмірі 1280 грн.
Як свідчать матеріали справи, позивач ставить питання про стягнення з відповідача на його користь витрат, понесених у зв'язку з наданням йому правової допомоги у розмірі 3200,00 грн., на підтвердження понесення яких він додав до позовної заяви договір про надання юридичних послуг від 20.07.2017 р., розрахунок витрат та копію квитанції від 25.07.2017 р.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
За змістом наведеної норми права, компенсація витрат на правову допомогу в цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
З наданих документів вбачається, що позивачу надано правову допомогу у вигляді попередньої консультації відносно характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, підготовка та подання позову до суду (витрачений час - 5 год., оплата правової допомоги згідно квитанції 3200,00 грн.).
Разом з тим, відшкодування таких витрат не передбачено чинним законодавством, оскільки вищезазначені дії в тому числі складання позову та подання його до суду не відноситься до окремих процесуальних дій.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 216, 220, ч. 2 ст. 749 ЦК України, ст.ст. 10,60, 208, 209, 212 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» про встановлення нікчемності договору фінансового лізингу та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - задовольнити частково.
Визнати нікчемним правочин - договір №170731 фінансового лізингу на придбання автомобіля ВАЗ LADA Largus, який укладений 08.06.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» та ОСОБА_1.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: І.Й. Наумова