Справа № 502/1137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.07.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, 31.07.2017 року позивач надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт належності ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а також на земельну ділянку площею 9,82 га, розташовану на території Шевчеківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер рідний брат позивача ОСОБА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,82, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, а також житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок відносився до складу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2. Членами зазначеного колгоспного двору були дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7, та син ОСОБА_2 - ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_8. Так як члени колгоспного двору проживали за однією адресою, ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті дружини та сина, однак за життя не зареєстрував належним чином право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Дочка померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_5 відмовилась від спадщини, яка залишилась після смерті батька.

12.08.2015 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті брата, так як ним був пропущений строк, встановлений для звернення до нотаріальної контори. Рішенням суду позов було задоволено та визначено додатковий строк в три місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, з причини постійної зміни повноважень Кілійської державної нотаріальної контори позивач не встиг у наданий судом строк звернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата. Таким чином, єдиним способом реалізувати своє право на спадкове майно, звернутися із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно довідки № 345 від 14.04.2015 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1969 року до дня смерті.

Згідно довідки № 1848/02.01.23 від 28.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, згідно по господарської книги Шевченківської сільської ради № 7, особовий рахунок № НОМЕР_1, станом на 16.04.1991 року двір, в якому проживав ОСОБА_2 відносився до складу колгоспного двору, до складу якого входили: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року, який був головою зазначеного колгоспного двору, дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_7, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_8.

З довідки № 377 від 24.07.2017 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано.

Технічна характеристика зазначеного будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 16.12.2015 року складає: літ. А - житловий будинок площею 128,5 кв.м., в тому числі житлової площі 59,3 кв.м., літ. Б - гараж, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, № 1-4; І - надвірні споруди.

До правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору.

Згідно з ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

З роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У відповідності з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно з ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 29.04.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією, вбачається, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,82 га на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.06.1954 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис № 50.

З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № НОМЕР_5 від 25.03.2015року вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис № 154.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_2 у віці 70 років, про що складено відповідний актовий запис за № 601, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21.10.2014 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року, так як є його рідним братом.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року народилась ОСОБА_7, батьком якої записаний ОСОБА_2, про що роблено відповідний актовий запис за № 44, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 10.04.1970 року.

20.02.1988 року Кабожською сільською радою Хвойнінського району Новгородської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_8, про що зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 20.02.1988 року.

ОСОБА_5, яка є донькою ОСОБА_2, померлогоІНФОРМАЦІЯ_6 року, склала заяву, відповідно до якої зазначає, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті батька, нею пропущено строк для прийняття спадщини, до суду з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде, відмовляється від спадщини, а також не заперечує проти отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року ОСОБА_1 надано додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Однак, судом достовірно встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не було реалізовано право на прийняття спадщини.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, а також враховуючи вищезазначене норми цивільного законодавства України, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок площею 128,5 кв.м., в тому числі житлової площі 59,3 кв.м., літ. Б - гараж, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, № 1-4; І - надвірні споруди, а також на земельну ділянку площею 9,82 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 29.04.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок площею 128,5 кв.м., в тому числі житлової площі 59,3 кв.м., літ. Б - гараж, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, № 1-4; І - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 9,82 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 29.04.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан