АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №753/4726/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Амборської Д.І.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Прилепи Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МРК» про визнання права власності на майнові права 8 % Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «МРК» в порядку спадкування,-

УСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на майнові права 8% частки Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «МРК», що перейшло йому у спадщину за законом та Зборами ТОВ «МРК» від 29 січня 2015 року та зобов'язати ТОВ «МРК» включити його до складу учасників ТОВ «МРК».

Вимоги обґрунтовує тим, що 8% статутного капіталу товариства належали його матері ОСОБА_5, яка померла. Згідно із статутом товариства участь у товаристві успадковується. 29 січня 2015 року відбулись позачергові збори, на яких вирішено виключити зі складу учасників товариства матір ОСОБА_2 та прийняти його у члени товариства. Цими зборами одночасно внесені зміни в статут, а також розподілено між іншими учасниками 8%, що належали матері ОСОБА_2

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.4 ст.1 ст.207 ЦПК України.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не ураховано положень ст.167 ГК України та ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»; не враховано наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 08 листопада 2016 року у справі №910/20019/16 та не досліджено, що позивач не був учасником товариства, оскільки реєстр не містить відповідних відомостей.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з»явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 липня 2016 року у справі №755/11553/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «МРК» про визнання права власності на частку статутного капіталу позивачу відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України з підстав, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 08 листопада 2016 року по справі №910/20019/16 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ "МРК" про визнання права власності на майнові права 8% Статутного капіталу відмовлено з підстав непідвідомчості цієї справи господарському суду із зазначенням про розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05 січня 2017 року у справі №910/168/17 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ "МРК" про визнання права власності на майнові права частки статутного капіталу та включення до складу учасників відмовлено з тих же підстав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 квітня 2017 року відкрито провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції застосував п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України та виходив з того, що позивач вже звертався з аналогічними позовними вимогами до Дніпровського районного суду м.Києва та є ухвала про відмову у відкритті провадження.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

За змістом п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

В контексті п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України слід розуміти, що «спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді» означає перебування в суді справи ідентичної за всіма показниками (одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору), тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, в якій відкрито провадження та вона перебуває на розгляді.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що по справі №755/11553/16-ц судового розгляду не відбувалось, оскільки постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, відтак судом помилково застосовано п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Отже, судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права розглянуто питання щодо підвідомчості цього спору і постановлено відповідну ухвалу.

Окрім того, при вирішенні питання суду першої інстанції необхідно визначити характер спірних правовідносин, з"ясувати чи є позивач учасником товариства, врахувати пункт 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25 лютого 2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» яким роз"яснено, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб»єктного складу сторін, зокрема, спори пов»язані зі вступом до юридичних осіб спадкоємців.

В залежності від установленого, урахувати принцип вільного доступу до правосуддя, що охороняється Законами України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та прийняте відповідне законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст.311 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 208, 307, 312, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов