У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 Справа №607/11196/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області, в якій, просить поновити строк на оскарження рішення державного виконавця та начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області; визнати рішення державного виконавця та начальника Івано - Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області щодо відмови у зняті арешту з майна - ОСОБА_1, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №25738199 незаконним; зняти арешт з майна ОСОБА_1, який накладено постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 04.04.2011 року ВП № 25738199 .

В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що 04 квітня 2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції при виконанні виконавчого листа №2-2280 від 24.09.2010 року, Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» - 1 304 199,39 грн. заборгованості та 1 820 грн. судових витрат, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25738199. Також, 04.04.2011 року, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП № 25738199, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 30 січня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 2-2280, який виданий 24.09.2010 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі ст. 50, п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 року) був повернутий стягувачу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2016 року у справі №607/2550/16-ц замінено сторону виконавчого провадження №25738199 ПАТ «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі укладеного договору факторингу №18, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 18.04.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 01.11.2016 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження. 15.02.2017 року, ОСОБА_1 звернувся із заявою до Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з проханням внести відомості про припинення обтяження за номером 6868038,6863675,6863662. Однак, згідно відповіді від 21.02.2017 року №1591, Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, йому відмовлено у зняті арешту з майна.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області та ПАТ «Укрсиббанк» в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25738199 від 04 квітня 2011 року, 04 квітня 2011 року державним виконавцем державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 24 вересня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_1 1 304199,39 грн. заборгованості та 1 820 грн. судових витрат за рахунок заставного майна, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 46. Стягувачем вказано ПАТ «УкрСиббанк».

04 квітня 2011 року, в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно в межах суми звернення стягнення - 1 304199,39 грн. та заборонено його відчуження. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №83199280 від 23 березня 2017 року, на майно позивача накладені арешти.

30 січня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 2-2280, який виданий 24.09.2010 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі ст. 50, п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 року був повернутий стягувану у звязку з недостатньою кількістю коштів, які надійшли від реалізації заставного майна для погашення заборгованості в повному обсязі (п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

15 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби із заявою про припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно відповіді начальника відділу державної виконавчої служби № 1591 від 21 лютого 2017 року, на виконанні ввіреного йому органу дійсно перебував виконавчий лист від 24 вересня 2010 року. 30 січня 2014 року його було повернуто стягувачу і повторно до виконання він не предявлявся. Водночас у цьому листі зазначено, що у такому випадку арешт, накладений на майно боржника не знімається, а наявне у постанові посилання на припинення чинності арешту майна боржника та скасуванні інших заходів примусового виконання, стосується тільки реалізованого майна.

Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений можливості права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні норми містяться у актах міжнародного права. Так, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст..391 ЦК України).

Частиною 1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», яка діє на даний час, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 01.11.2016 року, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні заяви Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із ст..22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 року), виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 року) встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з моменту закінчення дії відповідної заборони. Таким чином, спірний виконавчий лист №2-2280 від 24.09.2010 року про стягнення із заявника на користь ПАВТ «Укрсиббанк» 1304199,39 грн. заборгованості та 1820 грн. судових витрат міг бути предявлений повторно до виконання в строк до 29.01.2015 року, чого не було здійснено стягувачем.

Таким чином, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають до часткового задоволення, а тому слід скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2011 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №25738199, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1. Щодо інших вимог зазначеній у скарзі заявником, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки в силу вимог чинного Закону України «Про виконавче провадження», у даному випадку арешт майна заявника може бути знятий виключно за рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 210, 294, 383-387 ЦПК України, ст.ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2011 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №25738199, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

У решті вимог скарги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_4