АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування збитків,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування збитків.

Суд наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - щодо заборони вчиняти дії, судом відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням питання, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 скасувати (а.с.111-113).

Ухвала в частині відмови у задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - щодо заборони вчиняти дії, позивачем ОСОБА_3 та відповідачами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, який підтримав дану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, позивача та його представника, ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття цього заходу забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Однак, такі висновки районного суду не відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону, якими урегульовано питання забезпечення позову.

За змістом ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування збитків, позивач просить усунути для нього перешкоди у користуванні належною йому 1/9 частиною квартири АДРЕСА_2, встановити між співвласниками порядок користування цією квартирою та стягнути з відповідачів, у рівних долях з кожного, на його користь 54000 грн. на відшкодування збитків (а.с.1).

Співставивши вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру із позовними вимогами ОСОБА_3, апеляційний суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 не відповідає суті позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування майном, а також, виходячи із загальнодоступної інформації щодо цін на квартири, є неспівмірним із позовними вимогами про відшкодування шкоди на суму 54000 грн.

Крім того, накладення арешту на всю квартиру призводить до порушення прав самого позивача, якому на праві власності належить 1/9 частина квартири АДРЕСА_1.

За правилом п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на указану квартиру.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома