Справа № 486/1302/17
Провадження № 2/486/745/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Волкової О. І.

при секретарі Полуєвій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.09.2015 року він надав в борг відповідачці кошти на підставі розписки у сумі 32 000 грн. 17.12.2015 року відповідачка вдруге взяла у борг 30 000 грн., що також засвідчено розпискою. Відповідачка суму боргу у визначені розпискою терміни не повернула, що пов'язувала з важким матеріальним становищем. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідачки суму боргу за розписками у розмірі 62 000 грн. та суму сплаченого судового збору.

В судовому засіданні 11 грудня 2017 року позивач свої позовні вимоги підтрамав в повному обсязі та просив стягнути з відповідачки суму боргу за розписками у розмірі 62 000 грн. та суму сплаченого судового збору .

Відповідака у судовому засіданні позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти задоволення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до розписки:

- 15 вересня 2015 року (а.с.37) надав у борг ОСОБА_2 32000 грн. строком до 10.05.2017 року.

- 17.12.2015 року (а.с. 38) надав у борг ОСОБА_2 30000 грн. строком до 10.05.2017 року.

Судом встановлено, що після спливу строку, визначеного в розписках, відповідачка ОСОБА_2 зазначену суму позики позивачу не повернула.

Відповідно до ст. 1046, ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми.

Наявні підстави для стягнення на користь позивача із відповідачки боргу за вказаними договорами позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вислухавши позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позики - 62 000 (шістдесят дві тисячі) гривень 00 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок ) гривень00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - протягом десяти діб з дня отримання копії цього рішення. У разі неподання апеляційної скарги протягом встановленого строку рішення набирає законної сили.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Волкова