УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Кузнецов Д.В., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_3, про розірвання спадкового договору,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Маріупольської міської ради про розірвання спадкового договору від 27 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Маріупольською міською радою.

До початку розгляду справи по суті представником позивача, адвокатом ОСОБА_2, була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу виконувати будь-які дії, направлені на примусове виконання спірного спадкового договору до закінчення розгляду позову по суті; заборони відповідачу направляти своїх представників та представників соціальної служби за місцем мешкання позивачки до закінчення розгляду позову по суті. В обґрунтування поданої заяви вказував, що після подачі позову відповідач став направляти за місцем проживання позивачки осіб із соціальної служби, які проти волі позивачки, із застосування фізичного насилля, намагаючись штучно створювати докази того, що відповідач начебто належним чином виконує умови спадкового договору. При цьому на позивачку та її представника здійснюється психологічний тиск та погрози з метою змусити позивачку відмовитися від позову. Також вказує, що під час виконання спадкового договору представники соціальних служб застосовують до позивачки насилля та погрози, намагаються відібрати у неї ключі та паспорт, є ризик того, що позивачку можуть отруїти.

Ознайомившись із вказаною заявою та наявними матеріалами справи, вважаю, що в її задоволені слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених положень ЦПК України обовязковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Також для забезпечення позову та заборону вчиняти певні дії, заявник має довести належними доказами наявність існування ризиків невиконання рішення суду через незаконні дії відповідача.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати діяльності юридичної особи, яка здійснює їх відповідно до закону та положень укладеного між сторонами договору. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості виконувати органом місцевого самоврядування свої функції та повноваження під час виконання умов спадкового договору, можуть поставити у нерівне становище відповідача, як сторону договору, в тому числі і під час збирання доказів в обґрунтування можливих заперечень.

Із дослідженого позову вбачається, що предметом спору є розірвання спадкового договору через неналежне його виконання відповідачем.

У випадку із заявленими вимогами про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, направлені на примусове виконання спірного спадкового договору та направляти своїх представників або представників соціальної служби за місцем мешкання позивачки, то вказані вимоги не відповідають допустимим способам захисту прав та видам забезпечення позову.

Так згідно статті 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, серед яких, зокрема, заборона вчиняти певні дії. Проте судова заборона виконання взятих на себе обовязків за спадковим договором може заздалегідь призвести до порушення рівності сторін у договірних правовідносинах та обмежити відповідача в зібрання і представленні доказів по справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На думку суду заявлений позивачем вид забезпечення позову не відповідає обраному способу захисту порушених прав та не надано доказів, що невжиття заявленого заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про розірвання спадкового договору.

Щодо застосування психологічного тиску, погроз, фізичного насилля, примусу з боку представників відповідача, то в даному випадку позивач має право звернутися до правоохоронних органів за такими фактами.

Враховуючи вказані обставини справи та наведені положення закону, суд вважає необґрунтованою та недоведеною подану адвокатом ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову у звязку із чим відмовляє в її задоволені.

Одночасно з цим, суд розяснює, що позивач не позбавлений права повторно на будь-якій стадії розгляду справи звернутися до суду із заявою про забезпечення позову при наявності для цього обґрунтованих підстав та представлених доказів.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути надана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_4