печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-сервіс» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення ОСОБА_1 (далі - Відповідач) заборгованості за договором про надання послуг щодо обслуговування машиномісць підземної автостоянки.

Мотивуючи позовні вимоги вказує, що Відповідач є співвласником машиномісця АДРЕСА_1. Після введення автопаркінгу в експлуатацію його Позивачем було прийнято на обслуговування.

14.05.2013 р. між сторонами укладено Договір про надання послуг, предметом якого є надання Виконавцем (Позивачем) комплексу послуг по утриманню автопаркінгу та належного власнику (Відповідачу) машиномісця.

Умовами вказаного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання щодо щомісячної оплати вартості послуг Позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця. Розрахунковим періодом сторонами договору встановлено календарний місяць. Також сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг. Платежі по авансовій системі вносяться за один місяць.

Також згідно умов Договору його сторони дійшли згоди, що цей Договір набуває чинності з дати виникнення у Власника права власності на машиномісце, що не суперечить положенням ст. 631 ЦК України.

В зв'язку з цим після підписання Договору, Позивач здійснив нарахування за спожиті Відповідачем послуги за період з 13.09.2012 р. (дати виникнення права власності згідно Свідоцтва про право власності) по травень 2013 р. включно (місяць підписання Договору) в сумі 1892,00 грн.

Однак, Відповідач відмовляється добровільно сплатити вказану суму боргу.

Крім того, Відповідачем неналежним чином виконуються договірні зобов'язання щодо повноти та регулярності здійснення щомісячних платежів, в зв'язку з чим, станом на 26.03.2016 р. за ним обліковується заборгованість - у розмірі 3152 грн. 00 коп.

При цьому, умовами договору передбачена відповідальність за затримку оплати послуг Виконавця у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення. У випадку прострочення виконання зобов'язання щодо внесення платежів у строки та в розмірі, передбаченому Договором, більше ніж на 3 місяці, Власник, крім пені (додатково) сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен місяці прострочення.

Таким чином Позивачем Відповідачу нараховано штраф в сумі 6303,20 грн.

Крім того, в зв'язку з простроченням Відповідачем грошового зобов'язання Позивач в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України ставить питання про стягнення з Відповідача на його користь 3 % річних з простроченої суми боргу в розмірі 175 грн. 28 коп. та інфляційної складової боргу в сумі 1185 грн. 69 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з наведених в ньому підстав. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з Відповідача борг в сумі - 1792,00 грн.; штраф - 6756,80 грн.; 3% річних - 190,90 грн.; інфляційну складову боргу - 1239,18 грн.

Представник Відповідача проти вимог та доводів позовної заяви заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що 03.04.2013 р. Відповідачу видано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, і саме ця дата є датою реєстрації права власності Відповідача на машиномісце, а тому, посилання Позивача на обов'язок Відповідача з оплати послуг Позивача з дати видачі Свідоцтва про право власності є хибними. Умовами договору встановлено розмір щомісячної плати в 220,00 грн., будь-яких додаткових угод щодо збільшення розміру плати сторонами не укладалося, а тому нараховування боргу з квітня 2015 р. із розрахунку щомісячної плати в 340,00 грн. є безпідставним.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судовим розглядом встановлено, що 14.05.2013 р. між Позивачем (Виконавець) та Відповідачем (Власник) укладено Договір № 14-05-27-3/СТ6Б про надання послуг, предметом якого є надання Виконавцем комплексу послуг по утриманню будівлі і споруд, в т.ч. машиномісця АДРЕСА_1, послуг по забезпеченню пропускного режиму (в т.ч. з використанням систем контролю та управління доступом) до паркінгу, та здійснення функцій управління. При цьому Власник зобов'язується виконувати умови Договору належним чином та оплачувати послуги в порядку та на умовах, визначених Договором (розділ 1 Договору).

Згідно положень п. 2.2.4 Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання вчасно сплачувати Виконавцеві платежі. Передбачені цим Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов'язання з боку Відповідача є щомісячна сплата Позивачу вартості наданих послуг та своєї частки витрат по утриманню і обслуговуванню стоянки.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно розділу 4 Договору, Сторони Договору узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Також сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг. Платежі по авансовій системі вносяться за один місяць. Розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) на дату укладання Договору становить 220 грн. (п.п. 4.1, 4.2, 4.8 Договору).

Згідно п. 7.1 Договору цей Договір набуває чинності з дати виникнення у Власника права власності на машиномісце.

За правилами ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

Таким чином положення п. 7.1. Договору чинному законодавству не суперечать, такі умови оплати за договором погоджені сторонами і охоплюються принципом свободи Договору згідно ст.627 ЦПК України, на їх недійсність або нікчемність Відповідач не посилається, іншого судом не встановлено.

Як вважає Позивач обов'язок з оплати послуг Позивача у Відповідача виник з 13.09.2012 р. - дати видачі йому Свідоцтва про право власності на паркомісце.

При цьому, ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2013 р. право власності Відповідача на машиномісце АДРЕСА_1 зареєстроване державним реєстратором Бондаренко А.В. 15.03.2013 р.

Саме вказана дата є датою виникнення у Відповідача права власності на машиномісце, а відтак, є хибними доводи Позивача, що обов'язок з оплати його послуг у Відповідача виник з 13.09.2012 р. - дати видачі йому Свідоцтва про право власності на паркомісце.

З вищевказаних підстав є також помилковими доводи Відповідача, що обов'язок Відповідача з оплати послуг Позивача виник з 04.04.2013 р. - наступного дня після отримання Відповідачем Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2013 р.

Як встановлено вище, розмір щомісячної плати за надання послуг на дату укладання Договору становила 220 грн.

Відтак, за Відповідачем наявна заборгованість за два місяці з 15.03.2013 р. (дата реєстрації за ним права власності на паркомісце в Державному реєстрі прав на нерухоме майно) по 14.05.2013 р. (дата підписання між Сторонами Договору № 14-05-27-3/СТ6Б про надання послуг).

З урахуванням зазначеного позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 1792,00 грн. підлягають задоволенню частково та з Відповідача в примусовому порядку на користь Позивача підлягає стягненню борг в сумі 440,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня).

Враховуючи вищевикладені обставини, судовим розглядом встановлено, що з боку Відповідача має місце прострочення сплати вартості послуг Позивача з травня 2013 р.

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку прострочення виконання зобов'язання щодо внесення платежів у строки та в розмірі, передбаченому Договором, більше ніж на 3 місяці, Власник, крім пені (додатково) сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен місяці прострочення.

Таким чином з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню штраф в сумі 528,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань щодо оплати вартості наданих Позивачем послуг станом на 07.04.2017 р. 3% річних з простроченої суми боргу становить 43,77 грн., інфляційна складова боргу - 389,64 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 11, 16, 319, 322, 515, 526, 625, 610, 611, 629 ЦК України, ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-сервіс» заборгованість за договором про надання послуг в розмірі - 440 грн., 528 грн. - штрафу, 389 грн. 64 коп. - інфляційних витрат, 3% річних - 43,77 грн., а всього стягнути 1401 грн. 41 коп.

В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Х.А. Гладун