Справа № 742/740/17 Провадження № 22-ц/795/1751/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Гумен В. М. Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:представника позивача - ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, її представника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю, - третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення до спірного будинку (а.с.2-4,64-66). Вимоги заявленого позову ОСОБА_9 обґрунтовував тим, що спірний житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул.Поліни Осипенко, 17, м.Прилуки, Чернігівської області належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, який є батьком позивача та його дружині ОСОБА_11 Позивач вказував, що оскільки його батьку ОСОБА_10 належала 1/2 частина спірного будинку, яка увійшла до спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_10, який помер 03.02.1994 року, то відповідач ОСОБА_7 не мала право на спадкування всього спірного будинку за заповітом ОСОБА_11, яка померла 22.07.2010 року. У позовній заяві ОСОБА_9 зазначає, що після смерті його батька ОСОБА_10 він 11.07.1994 року, у шестимісячний строк, подав заяву до Прилуцької міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька, при цьому свідоцтва про право на спадщину позивач не отримував. На підставі вказаних обставин позивач зазначає, що він має право спадкування за законом 1/4 частини будинку №17 по вул.Поліни Осипенко у м.Прилуки, у звязку з чим позивач просив визнати недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08.11.2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на імя спадкоємиці зазначеного у заповіті майна ОСОБА_10 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_13) Г.П., - ОСОБА_7, на спадщину, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17. Також у вимогах заявленого позову ОСОБА_9 просив визнати за ним право власності на 1/4 частину будинку, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17, у порядку спадкування за законом після померлого 03.02.1994 року його батька ОСОБА_10 Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом його вселення до спірного будинку.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.07.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 27.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване заочне рішення суду є необґрунтованим, його ухвалено судом без повного зясування фактичних обставин справи, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. При цьому ОСОБА_9 вказує, що він вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті свого батька ОСОБА_10, і за даних обставин він має право на спадкування 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Поліни Осипенко,17 у м.Прилуках, оскільки 1/2 частина спірного будинку за життя належала його батьку ОСОБА_10 Доводи апеляційної скарги зазначають, що матеріалами справи підтверджено, що спірний будинок було набуто подружжям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період зареєстрованого шлюбу, тому частка батька позивача у праві спільної сумісної власності на будинок становила 1/2 частину. ОСОБА_9 у доводах апеляційної скарги звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було прийнято до уваги акт введення спірного будинку в експлуатацію на підставі рішення № 282 виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих від 24.08.1971 року, згідно якого житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул.Поліни Осипенко,17 у м.Прилуках, побудовано у квітні 1969 року, на земельній ділянці, яка була надана у 1954 році ОСОБА_13 у безстрокове користування для будівництва жилого будинку, згідно договору №686 від 30.03.1954 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що матеріалами справи підтверджені ті обставини, що спірний будинок побудовано батьком позивача та ОСОБА_11 у період зареєстрованого шлюбу, і вказаний будинок є спільною власністю подружжя, при цьому частка батька позивача у праві спільної сумісної власності на спірний будинок становила 1/2 частину. За даних обставин доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач ОСОБА_7 необґрунтовано успадкувала за заповітом ОСОБА_11 спірний будинок, 1/4 частина якого не входила до спадкового майна. З посиланням на вказані обставини, ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 27.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить відхилити апеляційну скаргу у звязку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване і вірне по суті заочне рішення суду першої інстанції від 27.07.2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи №5572 (комунальне підприємство Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради) за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Поліни Осипенко, будинок 17, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.07.2017 року,- скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю,- задовольнити частково. Визнати недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08 листопада 2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на імя спадкоємиці зазначеного у заповіті майна ОСОБА_9 (до реєстрації шлюбу-Чепурко) Г.П., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22.07.2010 року, - ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу-Шулік) Ю.В., ІНФОРМАЦІЯ_2, на спадщину, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17. Зареєстровано в реєстрі за №1-4096, спадкова справа №389/2010. Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/4 частину будинку, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17, у порядку спадкування за законом після померлого 03.02.1994 року його батька ОСОБА_10

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за життя батько позивача- Садовніченко Г.А. не ставив питання про доведення його участі у створенні спірної власності разом зі своєю дружиною ОСОБА_11, та не оспорював належності спірної власності його дружині, то за даних обставин позивачем не доведено, що його батько - ОСОБА_10 є учасником спільної сумісної власності подружжя щодо спірного майна. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_9 позову про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю.

На думку апеляційного суду, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 27.07.2017 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Як вбачається із вимог заявленого позову, ОСОБА_9 в обґрунтування вимог заявленого позову посилався на ті обставини, що він своєчасно прийняв спадщину після смерті 03.02.1994 року свого батька- Садовніченка Г.А., у вигляді 1/4 частини будинку з господарськими будівлями у м.Прилуки по вул.Поліни Осипенко,17, який було збудовано його батьком та його дружиною, ОСОБА_11 під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 03.02.1994 року помер батько позивача - ОСОБА_10 (а.с.7,8).

Матеріали цивільної справи містять в собі копію запису акту про одруження №32 від 22.10.1961 року (а.с.33), складеного виконавчим комітетом Галицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_10 (прізвище до одруження - ОСОБА_13) Г.П.

Як вбачається із копії спадкової справи № 215/1994 до майна померлого 03.02.1994 року ОСОБА_10, 11.07.1993 року, у шестимісячний строк після смерті батька, ОСОБА_9 подав заяву до Прилуцької міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_10 (а.с.28). Крім позивача, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_10, була і його дружина - ОСОБА_11, шлюб із якою ОСОБА_10 зареєстрував 22.10.1961 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2016 року №3000/02-14 державного нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 відмовлено ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: м.Прилуки, вул.Поліни Осипенко, буд.17, Чернігівської області, після смерті ОСОБА_10, який помер 03.02.1994 року (а.с.9).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи до майна померлої 22.07.2010 року ОСОБА_11, 12.03.1998 року ОСОБА_11 було складено і підписано заповіт, відповідно до якого все майно, що їй належить та буде належати на день її смерті, та на що вона за законом матиме право, ОСОБА_11 заповідає Шулік (після реєстрації шлюбу- Михайліченко) Ю.В. (а.с.84). 12.03.1998 року вказаний заповіт посвідчено ОСОБА_14, державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за №2-1312.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.11.2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на імя спадкоємиці зазначеного у заповіті майна ОСОБА_11 (до реєстрації шлюбу-Чепурко) ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22.07.2010 року, - ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу - Шулік) ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, на спадщину, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17. Зареєстровано в реєстрі за №1-4096, спадкова справа №389/2010.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги відносно того, що після смерті батька позивача - ОСОБА_10 залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинку №17 по вул.Поліни Осипенко у м.Прилуки Чернігівської області, який належав ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_11 на праві спільної власності подружжя.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.94-95), що 30.03.1954 року ОСОБА_13 було відведено у безстрокове користування земельну ділянку по вул.Поліни Осипенко,17 у м.Прилуки Чернігівської області для будівництва будинку, відповідно до договору №686 від 30.03.1954 року на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, який було 06.04.1954 року зареєстровано у Прилуцькому бюро технічної інвентаризації тимчасово, до закінчення будівництва. При цьому ОСОБА_13 зобовязувалась розпочати будівництво не пізніше 25.04.1954 року та повністю його завершити не пізніше 25.04.1957 року.

Як вбачається із матеріалів інвентаризаційної справи №5572 (комунальне підприємство Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради) за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Поліни Осипенко, будинок 17, які були досліджені у судовому засіданні апеляційного суду, 27.02.1964 року архітектором Прилуцького міського відділу комунального господарства ОСОБА_17 було складено акт, в якому зазначено, що за адресою: вул.Поліни Осипенко,17 у м.Прилуки на місці сараю проведено будівництво житлової тимчасової будівлі (времянки); до будівництва будинку не приступили; строк договору продовжено до 01.05.1964 року (аркуш 59, зворот інвентаризаційної справи №5572).

Згідно заяви ОСОБА_13 від 04.03.1964 року, адресованої виконавчому комітету Прилуцької ради депутатів трудящих, ОСОБА_13 просить продовжити строк на будівництво житлового будинку, оскільки у визначений термін будівництва вона не вклалась (аркуш 58, зворот інвентаризаційної справи №5572).

Як вбачається із акту від 09.07.1969 року про закінчення будівництва і введення у експлуатацію індивідуального домоволодіння, який затверджено рішенням №282 від 24.08.1971 року виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих, комісією встановлено, що будівництво спірного будинку завершено у квітні 1969 року (а.с.96).

Право власності на будинок із господарськими будівлями у м.Прилуки по вул.Поліни Осипенко,17 було зареєстровано за ОСОБА_13 на підставі договору №686 на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.03.1954 року, посвідченого нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори від 06.04.1954 року, за реєстровим №2961 та введення будинку в експлуатацію на підставі рішення №282 виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих від 24.08.1971 року. Запис по МБТІ проведено у книзі під №31, стор.65, реєстровий №4821,13.09.1971 року (а.с.93, 97 - реєстраційне посвідчення про реєстрацію спірного домоволодіння за ОСОБА_13П.).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 18.12.2013 року по справі № 6-137цс13, обовязковість якої регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно статті 125 Кодексу законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР (1926 року), майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. Розмір частини, яка належить кожному з подружжя, в разі спору, визначається судом. Інше майно становить окрему власність кожного з дружин.

Враховуючи вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що спірний будинок із господарськими будівлями в м.Прилуки по вул.Поліни Осипенко,17, будівництво якого було завершено у квітні 1969 року, набутий подружжям ОСОБА_11 роботою в період зареєстрованого шлюбу, і є таким, що належав обом членам подружжя на засадах спільної власності.

Відповідно до пояснень представника позивача у судовому засіданні апеляційного суду, у травні 1965 року ОСОБА_10 продав будинок №44 по вул.Межовій у м.Прилуки, який належав йому на праві власності, що підтверджується довідкою комунального підприємства Прилуцьке МБТІ №1783 від 20.09.2017 року (а.с.141). Згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні апеляційного суду, грошові кошти від продажу будинку ОСОБА_10 було використано на будівництво спірного будинку.

Заперечуючи проти задоволення вимог апеляційної скарги, представник відповідача у судовому засіданні посилався на ті обставини, що у 1957 році на будинок по вул.Поліни Осипенко у м.Прилуки була заведена домова книга, і у спірному будинку були прописані (станом на вказаний хронологічний період-прописка) ОСОБА_13 та її родичі, а ОСОБА_10 був прописаний у спірному будинку 12.05.1965 року (а.с.192-198). На думку апеляційного суду, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у частковому задоволенні вимог заявленого позову, оскільки згідно пояснень у судовому засіданні представника позивача, ОСОБА_10 у травні 1965 року продав будинок №44 по вул.Межовій у м.Прилуки, який належав йому на праві власності, що підтверджується довідкою комунального підприємства Прилуцьке МБТІ № №1783 від 20.09.2017 року (а.с.141), після чого він і був прописаний у спірному будинку.

Виходячи із приписів статті 125 Кодексу законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР (1926 року) та фактичних обставин справи, є обґрунтованими посилання представника позивача на ті обставини, що частка ОСОБА_10 в праві спільної сумісної власності на спірний будинок становила 1/2 частину, і вказана частка увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_10 03.02.1994 року. За даних обставин позивач має право на 1/4 частину спірного будинку, у порядку спадкування за законом після померлого 03.02.1994 року його батька ОСОБА_10, відповідно до статей: 529,549 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції 1963 року).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.07.2017 року, - скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю, - задовольнити частково. А саме, визнати недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08 листопада 2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на імя спадкоємиці зазначеного у заповіті майна ОСОБА_9 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_13) Г.П., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22.07.2010 року, - ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу - Шулік) Ю.В., ІНФОРМАЦІЯ_2, на спадщину, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17. Зареєстровано в реєстрі за №1-4096, спадкова справа №389/2010. Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/4 частину будинку, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17, у порядку спадкування за законом після померлого 03.02.1994 року його батька ОСОБА_10

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_9 в будинок №17 по вул.Поліни Осипенко, в м.Прилуки, Чернігівської області, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необхідно зазначити, що позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 58,59 ЦПК України щодо наявності перешкод у користуванні його власністю або щодо вчинення відповідачем неправомірних дій з даного приводу.

Відповідно до положень ч.1,ч.5 статті 88 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2688 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.1,123) понесених судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розрахунок наступний: 640 грн. + 640 грн. (судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції) + 704 грн. + 704 грн. (судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції) = 2 688 грн.

Керуючись статтею 125 Кодексу законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР (1926 року), статтею 1301 ЦК України, статтями: 88, 303, 304, 307; п.4 ч.1 статті 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 липня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю, - задовольнити частково.

Визнати недійсним в 1/4 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08 листопада 2016 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на імя спадкоємиці зазначеного у заповіті майна ОСОБА_9 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_13) ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22 липня 2010 року, - ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу - Шулік) ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадщину, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Поліни Осипенко, будинок 17. Зареєстровано в реєстрі за №1-4096, спадкова справа №389/2010.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/4 частину будинку, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилукивулиця Поліни Осипенко, будинок 17, у порядку спадкування за законом після померлого 03 лютого 1994 року його батька ОСОБА_10.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2 688 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: