Провадження № 2/761/393/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргідроспецбуд» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 10 грудня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргідроспецбуд» (далі - Відповідач) про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 рудня 2013 року, згідно Наказу № 16-к, Позивач був звільнений із займаної ним посади заступника Голови Правління - генерального директора з економічних та фінансових питань за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. Зауважив, що при його звільненні Відповідачем не було проведено з Позивачем остаточного розрахунку, зокрема, не було виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 2004 року по 2013 рік, що становить 19 094 грн. 74 коп. На підставі чого, просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на його користь вищезазначену суму коштів, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку за період з 03 грудня 2014 року до 07 грудня 2015 року, що становить суму 55 426 грн. 35 коп., та інфляційну складову боргу у розмірі 14 168 грн. 30 коп.

В ході судового розгляду справи, представник Позивача неодноразово уточнювала позовні вимоги. В остаточній заяві про зменшення позовних вимог, поданої представником Позивача через загальну канцелярію суду 14 березня 2017 року, остання просила суд ухвалити судове рішення, яким з підстав, зазначених у позовній заяві, стягнути із Відповідача на користь Позивача компенсацію за невикористану щорічну відпустку в період з 2008 року по 2013 рік в розмірі 8 583 грн. 42 коп., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 03 грудня 2013 року до 14 березня 2017 року в розмірі 90 341 грн. 18 коп., а також грошові кошти у урахуванням індексу інфляції в розмірі 9 128 грн. 21 коп., що разом складає 108 052 грн. 81 коп.

У судовому засіданні, представник Позивача позов, з підстав зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточнень, підтримала. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Повідомлена у встановленому законом порядку сторона Відповідача у судове засідання, що відбулося 26 червня 2017 року, не з`явилася. Клопотань про перенесення судового розгляду справи, чи про розгляд справи за відсутності представника Відповідача, останнім заявлено не було. Водночас, представник Відповідача взяла участь у судових засіданнях, які відбувалися раніше. Представник Відповідача позов визнала частково, зокрема, в частині відшкодування компенсації за невикористану відпустку в розмірі 8 583 грн. 42 коп., решту позовних вимог представник Відповідача не визнала, у їх задоволенні просила суд відмовити повністю. Крім того, представник Відповідача зауважила, що згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень цього Порядку. Як зазначила представник Відповідача, Позивач при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 03 грудня 2013 року до 14 березня 2017 року виходив із фактичної кількості днів, не вираховуючи вихідні дні.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності сторони Відповідача, на підставі наявних у справі доказів, беручи до уваги ту обставину, що представник Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності сторони Відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

За змістом частини статті 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічне положення закріплено й у частині 1 статті 24 Закону України «Про відпустки».

Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12 березня 2004 року працював на посаді заступника Голови Правління - Генерального директора з економічних та фінансових питань ПАТ «Укргідроспецбуд» та звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України 03 грудня 2013 року згідно наказу № 16-к від 03 грудня 2013 року, що підтверджується записами в Трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2, копію якої надано Позивачем (а.с. 9-13).

Судом встановлено та визнано Відповідачем, що при звільненні остаточний розрахунок з Позивачем Відповідачем проведений не був, зокрема, Відповідач не сплатив Позивачеві компенсацію за невикористану щорічну відпустку в період з 2008 року по 2013 рік в розмірі 8 583 грн. 42 коп.

Вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, Позивач також просить суд стягнути із Відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 03 грудня 2013 року до 14 березня 2017 року в розмірі 90 341 грн. 18 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 9 128 грн. 21 коп.

Позов у цій частині підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом абзацу 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи з вищезазначеного суд критично оцінює наданий Позивачем розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки як вбачається із його змісту, при обчисленні розміру середнього заробітку Позивач виходив із фактичної кількості днів у році. Однак, Порядком встановлено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень цього Порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 03 грудня 2013 року до 14 березня 2017 року, у розмірі 88 449 грн. 30 коп., замість 90 341 грн. 18 коп., розрахований Позивачем.

Крім того, відповідно до статті 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За підрахунками Позивача, перевірених судом розмір компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 03 грудня 2013 року до 14 березня 2017 року становить 10 127 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1071 грн. 60 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 47, 83, 116, 117, 233 Кодексу законів про працю України, статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року, статей 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргідроспецбуд» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укргідроспецбуд» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 8 583 (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят три) гривні 42 коп. (сума вказана без урахування податків і обов'язкових платежів), середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 88 449 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок дев'ять) гривень 30 коп. (сума вказана без урахування податків і обов'язкових платежів), компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 10 127 (десять тисяч сто двадцять сім) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укргідроспецбуд» (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна) гривню 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :