Справа № 464/5017/17
пр.№ 2/464/1410/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

а також позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівської міської ради, треті особи: Шоста Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7, про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, визначення частки в спільному сумісному майні, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, в якому просять: встановити факт приналежності правовстановлюючого документа - свідоцтва НОМЕР_1 від 26 січня 1995 року про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Львівською міською радою згідно з розпорядженням №68 від 26 січня 1995 року, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9; визначити, що кожному співвласнику квартири АДРЕСА_2, яка передана у власність органом приватизації на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 належить по 1/4 ідеальній частці квартири; визнати право власності ОСОБА_4 на 4/9 ідеальних частки квартири АДРЕСА_1, з яких: 1/4 частки в порядку приватизації, 1/3 частки від 1/4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 4/36 частки після смерті сина ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати право власності ОСОБА_5 на 3/9 ідеальних частки квартири АДРЕСА_1, з яких: 1/4 частки в порядку приватизації, 1/3 від 1/4 частки в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Покликаються на те, що у зв*язку із відмовою нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо, а тому звертаються до суду за захистом своїх прав.

У судовому засідання позивач ОСОБА_5 та її представник, яка є одночасно представником позивача ОСОБА_4, позов підтримали та просять задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні у вирішенні позову покладається на розсуд суду, однак вважає Львівську міську раду неналежним відповідачем, який права позивачів не порушив.

Треті особи, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду з'явилися, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали даної справи, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до наступного.

Квартира АДРЕСА_4 згідно з свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 26 січня 1995 року належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_5. У даному свідоцтві наявна помилка щодо імені ОСОБА_9, а саме замість «ОСОБА_9», як про це зазначено у відповідних свідоцтвах та паспорті, записано як «ОСОБА_9».

Відповідно до положень ст.ст.368, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, в якому народились ОСОБА_5 та ОСОБА_9. Вказане підтверджується відповідними свідоцтвами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_8 /свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 а ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_9 /свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3

Як вбачається із ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб - спадкоємців. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У ст.1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя хто його пережив, та батьки.

Як спадкоємці першої черги позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до третьої особи - Шостої Львівської державної нотаріальної контори із відповідними заявами, однак листами останньої від 13 квітня 2017 року за №655/02-14 та від 13 червня 2017 року №1001/02-14 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно за відсутності правовстановлюючих документів.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року по справі №444/2278/14-ц, з урахуванням ухвали апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року, додаткового рішення Жовківського районного суду Львівської області від 8 жовтня 2015 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року, визнано право власності за неповнолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 2/9 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_9.

Враховуючи рівність часток у спільному майні спіівласників, відсутність обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення розміру часток, норми спадкового законодавства ОСОБА_4 належить 4/9 частки спірної квартири, з яких: ? частки в порядку приватизації, 1/3 частки від ? в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_8, 4/36 частки після смерті сина ОСОБА_9 Натомість ОСОБА_5 належить 3/9 частки квартири, з яких: 1/4 частки в порядку приватизації, 1/3 від ? частки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8

У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (ст.16 ЦК України).

Розглядаючи вимоги позовної заяви, суд враховує постанову Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування», у п.23 якої передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст.3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що право підлягає захисту судом шляхом визнання права власності в порядку спадкування за позивачами відповідної частки спірного нерухомого майна на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. При цьому, неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку та розбіжності в анкетних даних (спадкодавця ОСОБА_9 є підставою для захисту прав позивача саме в судовому порядку. Таким чином, позов є підставним в цій частині, обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Щодо вимог про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, визначення часток у спільній сумісній власності, враховуючи обставини справи, які зокрема встановлені у наведених вище судових рішеннях, то такі є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і жодним чином не поновлюють порушених прав позивачів.

Розглядаючи заперечення представника відповідача, суд звертає увагу на той факт, що за відсутності інших спадкоємців відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування (ст.1277 ЦК України). Тому Львівська міська рада є належним відповідачем у даній справі про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.3-5, 10, 11, 15, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

позов задоволити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на 4/9 частки квартири АДРЕСА_3.

Визнати право власності за ОСОБА_5 на 3/9 частки квартири АДРЕСА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, у відсутності яких таке було прийняте, - в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Б.Р.Мичка