Справа № 466/3842/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/369/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

26 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про стягнення у її користь з відповідача 63 093,65 грн. страхового відшкодування, 1949,69 грн. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування, 12 449,47 грн. інфляційних втрат від суми невиплаченого страхового відшкодування, 5 000 грн. моральної шкоди, 4 000 грн. витрат на правову допомогу та 1000 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 травня 2014 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспорту щодо страхування належного їй автомобіля Hyundai Accent, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

21 січня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася біля будинку № 8 на вулиці Дитячій, 8 в смт. Брюховичі, вказаний автомобіль отримав пошкодження, що відповідно до п. 24 договору страхування визнається страховим випадком. Пунктом 9.2. договору страхування передбачено, що страховими ризиками, зокрема, є збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що у відповідності з п.24.2.2. договору страхування, слід розуміти, як будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Згідно п. 10.2. договору страхування, франшиза за ризиком - збитки внаслідок ДТП, становить 625 грн. Розділом 18 договору страхування передбачено, що він діє з 1 червня 2014 року до 31 травня 2015 року. Про ДТП вона повідомила страховика та звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування і у відповідності до п.27.1.2.2. договору страхування подала усі необхідні документи, у тому числі довідку відділу автоінспекції Львівського міського управління ГУВС України у Львівській області №36/4 від 21 січня 2015 року, яка підтверджує факт ДТП. 11 березня 2015 року на її заяву страховиком надано відповідь №2613/18, якою відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстави, що відновлення пошкодженого автомобіля складає більше 70% його дійсної вартості. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 63 093,65 грн. страхового відшкодування, 1 949,69 грн. - 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування, 12 449,47 грн. інфляційних втрат від суми невиплаченого страхового відшкодування, 4 000 грн. витрат на правову допомогу, 1 000 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 243,60 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржив відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуваних судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що страхове відшкодування відповідно до догвору від 13 травня 2014 року не підлягає виплаті позивачеві. Вказує, що вартість відновлення транспортного засобу після ДТП перевищує 70% його ринкової вартості.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав посилаючись на її доводи.

Позивач та її представник, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просять апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 13 травня 2014 року сторони уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №131312Га/14лв/лчАС, за умовами якого застраховано автомобіль марки Hyundai Accent, сірого кольору, кузов НОМЕР_2, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, з терміном дії договору з 1 червня 2014 року по 31 травня 2015 року.

21 січня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_3 застрахований автомобіль отримав пошкодження, що відповідно до п. 24 договору страхування визнається страховим випадком. Про ДТП міським управлінням ГУМВС України у Львівській області складено довідку №36/4 від 21 січня 2015 року.

Позивач повідомила страховика про настання страхового випадку, звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування та у відповідності до п.27.1.2.2. договору страхування подала усі передбачені закном і договором необхідні документи.

11 березня 2015 року на заяву страхувальника страховик надав відповідь №2613/18 про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстави, що у відповідності до розділу 23 договору, повна загибель транспортного засобу є випадком, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору.

Для визначення розміру збитків, завданих внаслідок пошкодження застрхованого транспортного засобу, страховиком було замовлено товарознавче дослідження у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5

Відповідно до Звіту №278/15 від 10 лютого 2015 року про оцінку автомобіля Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного СПД ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 103 798,87 грн., що, як зазначає страховик, перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору (125 000 грн.), та згідно з умовами договору є повною загибеллю транспортного засобу (розділ 23 договору). Страховик, посилаючись на п.28.25 договору страхування, зазначив, що вартість пошкодженого транспортного засобу (залишків ТЗ) становить 155 500 грн. У такому випадку страхове відшкодування не виплачується.

Не погоджуючись із зазначеним вище Звітом, позивач, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про огляд пошкодженого автомобіля, який проведений у її відсутності, звернулася до ТзОВ фірма «Експертиза» для визначення вартості відновлювального ремонту належного їй автомобіля відповідно до п. 25.4.4. договору страхуваня.

Проведення огляду транспортного засобу судовим експертом було призначено на 3 квітня 2015 року, про що відповідача було повідомлено та підтверджується підписом його представнитка на повідомленні про проведення огляду.

За результатами огляду транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, судовим експертом ТзОВ фірма «Експертиза» Галамай Б.І. складено Висновок №85 від 16 квітня 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно вказаного Висновку вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 63 718,65 грн.

Суд першої інстанції не визнав як належний доказ Звіт №278/15 від 10 лютого 2015 року про оцінку автомобіля Hyundai Accent, складений СПД ОСОБА_5, яким визначено, що вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 103 798,87 грн., що, як зазначає страховик, перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору (125 000 грн.), та згідно з умовами договору є повною загибеллю транспортного засобу (розділ 23 договору), а взяв до уваги Висновок №85 від 16 квітня 2015 року незалежного судового автотоварознавчого експерта ТзОВ фірма «Експертиза» Галамай Б.І.

За клопотанням представника відповідача апеляційним судом призначено судову автотоварозначу експертизу. Відповідно до Висновку №565 від 196 червня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП - 21 січня 2015 року становить 63 635 грн., ринкова вартість цього автомобіля на заначену дату становила 192 157 грн.

Відпоідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною 1 статті 990 цього Кодексу передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» (далі-Закону), договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону).

Згідно зі ст. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 24.2.2 договору визначено, що страховим випадком є збитки внаслідок ДТП.

Страхувальник виконала свої обов'язки, передбачені розділами 26 і 27 договору. Страховик виплату не провів.

Суд першої інстанції невірно посилався у мотивах оскаржуваного рішення на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ці правовідносини таким не регулюються. Разом з тим, з урахуванням положень ЦК України та Закону України «Про страхування», встановлених обставин, колегія суддів вважає, що з висновками суду першої інстанції про стягнення в користь позивача з відповідача страхового відшкодування в сумі 63 093,65 грн. належить погодитися.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, щодо стягнення з відповідача в користь позивача інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання у зв'язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування; а також відмовою у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Розподіл судових витрат належить проводити за правилами ст.88 ЦПК України.

Суд першої інстанції вірно провів розподіл судових витрат в частині стягнення 1 000 грн. за проведення оцінки завданих збитків та сплаченого судового збору. Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу належить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що правову допомогу позивачеві надавав адвокат ОСОБА_4 згідно договору від 27 березня 2015 року. Розрахунок вартості наданої правової допомоги та фінансові документи про оплату такої в матеріалах справи відсутні. Відтак, ці витрати не підлягають стягненню із відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 88, 303, п.1, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2017 року в частині стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в користь ОСОБА_3 4 000 грн. витрат на правову допомогу, - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді