Справа № 152/1566/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Соколовської Т.О.

при секретарі судового засідання Годованюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про участь батька у додаткових витратах на дитину,

в с т а н о в и в :

09.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про участь батька у додаткових витратах на дитину.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що, відповідач з сім'єю не проживає, участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, син ОСОБА_3 постійно хворіє, в звязку з чим потребує додаткових коштів.

У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач ОСОБА_1 позов підтримує, відповідач ОСОБА_2 позов визнає.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають синів, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7), які проживають біля позивача і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Крім того, син ОСОБА_3 постійно хворіє, в звязку з чим потребує додаткових коштів.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 141, 150, 185 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченоїст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При цьому, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз ВВР товстої кишки, доліхоколон з порушенням пасажу по кишківнику з ускладненнями: хронічні закрепи, мегаректум, енкопрез; плоско-вальгусна деформація стоп та потребує лікування, що підтверджується медичним висновком Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 11 липня 2017 року №61/22 (а.с.8); рішенням лікарсько-консультативної комісії при Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні №10 від 29.06.2017 року (а.с.10); висновком обласної лікарсько-консультативної комісії для забезпечення протезо-ортопедичними виробами №278 від 29.06.2017 року (а.с.11); формою індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №10 від 29.06.2017 року (а.с.12-14). Витрати на лікування несе мати дитини позивач по справі ОСОБА_1

Отже, зазначене свідчить, що на утримання дитини необхідні додаткові витрати, зумовлені її станом здоров'я та лікуванням, що відповідач є працездатним, здоровим, а від так зобов'язаний брати участь у таких витратах, тому вимога про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_4 в розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття, що викликані хворобою останнього та встановлені із наданих медичних документів, є обґрунтованою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на участь батька у додаткових витратах у звязку з хворобою дитини порушено і підлягає судовому захисту.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Відповідно до ст.88 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 141, 150, 185 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про участь батька у додаткових витратах на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 додаткові витрати на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі по 600 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.О. Соколовська