Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді - В.П.Гончарука

за участі секретарів - Юдицького К.О., Краснової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом lj Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: виз1нати нікчемність договору про фінансовий лізинг від 26 листопада 2013 року та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину: стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь суму коштів в розмірі 1 389 981,61 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2013 року між ТОВ «Порше Лізінг Україна» та ОСОБА_1 було підписано договір про фінансовий лізинг, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу. Відповідно до умов цього договору, ТОВ «Порше Лізінг Україна» зобов'язався передати позивачеві автомобіль VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2 (об'єкт лізингу), а позивач зобов'язався сплачувати лізингові платежі відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу та Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів. Договір про фінансовий лізинг від 26.11.2013 року, укладений між ТОВ «Порше Лізінг Україна» та позивачем не був нотаріально посвідчений, отже є нікчемним. Крім встановлення нікчемності правочину, підлягають застосуванню наслідки недійсності правочину. За умовами договору про фінансовий лізинг від 26.11.2013 року було передбачено сплату всіх платежів в грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, 07 липня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Порше Лізінг Україна» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину, яка ухвалою суду від 07 липня 2017 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, ТОВ «Порше Лізінг Україна» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь кошти в розмірі 2 436 613,63 грн.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 26.11.2013 року між ТОВ «Порше Лізінг Україна» та ОСОБА_1 було підписано договір про фінансовий лізинг, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу. Відповідно до умов цього договору, ТОВ «Порше Лізінг Україна» зобов'язався передати позивачеві автомобіль VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2 (об'єкт лізингу), а позивач зобов'язався сплачувати лізингові платежі відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу та Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів. Таким чином позивач має відшкодувати вартість одержаного майна за цінами на момент відшкодування, з використанням еквіваленту долара США до національної валюти України - гривні.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, долучені до матеріалів справи, в яких просив первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав первісний позов у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що позивач сплачував за договором кошти в доларах США - обмінював на гривні та сплачував, проте, докази обміну валюти відсутні. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ТОВ «Порше Лізинг Україна» в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував та пояснив, що вимога про проведення розрахунків по курсу станом на день подання позову є неправомірною, оскільки кошти за договором сплачувалися за курсом на відповідний час. Зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч. 1 ст. 2 Законом України «Про фінансовий лізинг»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 806 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 807 Цивільного кодексу України, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно ч. 2 ст. 1 Законом України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В судовому засіданні встановлено, що 26 листопада 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) був підписаний Договір про фінансовий лізинг №00009119, згідно умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передає ОСОБА_1 об'єкт лізингу - транспортний засіб VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, на умовах лізингу: вартість об'єкту лізингу - еквівалент 93632,00 доларів США - 770638,18 грн.; авансовий платіж - еквівалент 46816,00 доларів США; обсяг фінансування - еквівалент 46816,00 доларів США; залишкова вартість - 0,00 доларів США; кількість лізингових платежів - 60; строк лізингу - 60; лізинговий платіж - еквівалент 1 451,63 доларів США; адміністративні платіж - еквівалент 1 404,48 доларів США. Процентна ставка змінна відповідно до п.6.4.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3. та 2) до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Проценти та інші платежі здійснюються відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодувань).

Невід'ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг є також Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, згідно п. 4.1 яких Порше Лізинг Україна зберігає за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей контракт/ відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Згідно п. 5.4. Умов, лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об'єкта лізингу шляхом підписання лізингоодержувачем та Порше Лізинг Україна акту прийому-передачі.

Як убачається з Акту прийому-передачі до Договору №00009119 від 26.11.2013 року, ОСОБА_1 12.06.2014р. отримав предмет лізингу - автомобіль марки VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2. (а.с.16).

Разом з тим, на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2016 р. (а.с.80-81), об'єкт лізингу за Договором №00009119 від 26.11.2013 року передано на відповідальне зберігання ТОВ «Автосоюз».

Факт знаходження автомобіля марки VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3 у фактичному володінні ТОВ «Порше Лізинг Україна» не заперечується сторонами у справі.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу або договору поставки, що випливає зі змісту договору.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

Статтею 799 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, «Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним».

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у Постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, «За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину».

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про фінансовий лізинг №00009119 від 26.11.2013р. було укладено сторонами без додержання умов щодо нотаріального посвідчення.

Таким чином, спірний договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, при укладенні вказаного договору не дотримано положення законодавства щодо нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що укладений сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним в силу закону. При цьому, додаткового встановлення його нікчемності судом не вимагається, виходячи з наступного.

Верховний Суд України в п. 5 Постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Отже, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Таким чином позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог зустрічного позову, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізінг Україна» 2 436 613,63 грн. обґрунтовується тим, що переданий у лізинг транспортний засіб первісно коштував 93 632,00 доларів США, проте тривалий час був у користуванні лізингоодержувача, внаслідок чого його вартість значно знизилася, тому вбачаються підстави, при приведенні сторін у первісний стан, для застосування еквіваленту до долара США та стягнення різниці вартості автомобіля між його початковою ціною та ціною, що визначена на теперішній час.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням визначеного законом, відповідного способу захисту.

А законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Крім того, як вже зазначалось вище, відповідно до абзацу 2 частини 1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

На час розгляду даної справи автомобіль марки VW T5 Multivan GP 2.0 BITDI 2013 року , шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2 вже повернутий ТОВ «Порше Лізинг Україна», доказів наявності у транспортного засобу будь-яких ушкоджень матеріали справи не містять, отже відсутні підстави для будь-якого (повного або часткового) відшкодування вартості автомобіля за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тому посилання ТОВ «Порше Лізинг Україна» на положення ч.1 ст.216 ЦК України, як на правову підставу для стягнення курсової різниці валют, виходячи з еквіваленту гривні до долара США, є хибними.

З огляду на викладене, суд не вбачає визначених законом підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та про відмову в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 15, 16, 203, 205, 215, 216, 220,236, 524, 533, 8, 759, 760,799, 806, 807 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 56-61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про фінансовий лізинг №00009119 від 26.11.2013 р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Лізинг Україна»

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що приймали участь у судовому засіданні але були відсутні на проголошенні рішення протягом 10 діб з дня отриманні копії рішення.

С у д д я: