Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1137/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Гребінка

30 листопада 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області

в складі: судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Кузуб В.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гребінківського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Гребінківскої міської ради Полтавської області, третя особа - Гребінківська державна нотаріальна контора Полтавської області, про визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування за законом,

У С Т АН О В И В :

позивач ОСОБА_4, звертаючись з позовом до суду, просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини позивача із спадкодавцем ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а також просить визнати у порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи сої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Гребінка Полтавської області помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка на момент смерті належала спадкодавцю на праві власності. Син спадкодавця ОСОБА_7 відмовився від спадщини на користь позивача, яка, фактично прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_6, звернулась до нотаріальної установи із заявою про прийняття спадщини, однак отримала письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру та необхідністю встановлення факту проживання позивача однією сім'єю із спадкодавцем більше п'яти років до часу відкриття спадщини. При цьому позивачем зауважено, що з 14.06.1964 року по 17.03.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем, та після припинення шлюбних відносин позивач продовжувала проживати разом із спадкодавцем до часу його смерті у приватному будинку, розташованому по АДРЕСА_2, де вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Представник відповідача Гребінківскої міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як убачається з матеріалів справи, 17.03.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано шлюб, укладений 14.06.1964 року, що підтверджено паспортними даними ОСОБА_4 та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області від 17.03.2007 року, актовий запис № 09. (а.с. 8-9; 10)

За даними інформаційної довідки № 3089, виданої Приватним підприємством «Бюро послуг та консультацій» від 15.09.2017 року, двокімнатна квартира загальною площею 51,5кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером: 18715893 за ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого органом приватизації Гребінківської міської ради 03.05.2007 року. (а.с. 13; 14-15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років помер ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 29.03.2017 року, актовий запис № 61. (а.с. 11)

Листом в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори від 27.09.2017 року № 476/02-14, ОСОБА_4 повідомлено про те, що спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в Гребінківській ДНК відкрита за № 183/2017, відповідно до матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_4, заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 подав син - ОСОБА_7, про інших спадкоємців, які б могли прийняти спадщину чи відмовитися від неї, не відомо. Однак, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, а саме: право на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в судовому порядку не встановлено факт постійного проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_6 (а.с. 7)

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_4 доведено факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України)

На підтвердження юридичних фактів проживання заявника разом із спадкодавцем, судом допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що знала сім'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 приблизно 10 років. Вони разом проживали та вели спільне господарство по сусідству з нею. Проживали разом однією сім'єю, свідку відомо було про те, що ОСОБА_6 мають квартиру в місті. Коли помер ОСОБА_6, то ОСОБА_4 хоронила його. Якби не виклик до суду, то навіть не знала про те, о вони офіційно були розлучені.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення.

Суд не має підстав брати під сумнів достовірність фактів, які повідомили свідки, даних про зацікавленість свідків під час розгляду судової справи судом не встановлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_4 доведеного факт постійного її проживання із спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, за адресою місця реєстрації позивача: АДРЕСА_2 (а.с.16), яке є відмінним від місця реєстрації спадкодавця, що не суперечить вказаній вище статті Цивільного кодексу України.

Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки вона виявила намір прийняти спадщину як спадкоємець за законом четвертої черги.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного кодексу України)

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що складовою предмету спору є вимоги позивача ОСОБА_4 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, вказуючи на той факт, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги щодо майна спадкодавця ОСОБА_6, позбавлена можливості на отримання свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.

Згідно положення статті 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства України, діючого на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, - оскільки зазначене нерухоме майно є спадковою масою спадкодавця ОСОБА_6, що на момент смерті належало йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Гребінківської міської ради 03.05.2007 року, тому, встановивши коло спадкоємців, до якого належить позивач ОСОБА_4 як спадкоємець за законом четвертої черги, з огляду на відмову від спадщини спадкоємця першої черги сина спадкодавця ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_4, якою у встановленому законом порядку подано до нотаріальної установи заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем четвертої черги за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1, при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб, за відсутності доказів наявності інших потенційних спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до Гребінківскої міської ради Полтавської області, третя особа: Гребінківська державна нотаріальна контора Полтавської області, про визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування за законом підлягає до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, за клопотанням позивача судом не підлягає до вирішення питання про розподіл сплаченого судового збору в порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 11, 29, 321, 331, 392, 1218, 1258, 1259, 1264, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 64, 88, 131, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_4 до Гребінківскої міської ради Полтавської області, третя особа: Гребінківська державна нотаріальна контора Полтавської області, про визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 однією сім'єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.12.2017.

Суддя В. М. Шевченко