Справа № 457/974/16-ц
провадження №2/457/79/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Болонній І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: ОСОБА_3, ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області про визнання протиправними та скасування рішення, запису реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: ОСОБА_3, ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області про визнання протиправними та скасування рішення, запису реєстрації права власності, а саме: просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» (), індексний номер 24953889 від 01.10.2015 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, здійснений 01.10.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, номер запису про право власності 11425936 від 01.10.2015 року.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що, вона набула право власності на нерухоме майно квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2000р., посвідченого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори за реєстровим №1452, зареєстрованого в Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризції та екпертної оцінки 17.11.2000р. та записаного в реєстрову книгу №11 за реєстровим №3140. 25.05.2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1303/0507/88-183. Згідно з умовами даного кредитного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США із сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом. 01 жовтня 2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1303/0507/88-183 від 25.05.2007 року, якою збільшено розмір кредиту до 34000,00 доларів США. ОСОБА_1 виступила майновим поручителем за виконання умов вищевказаного кредитного договору ОСОБА_3 перед Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» за договором поруки №1303/0507/88-183 р-1 від 26.04.2010р. та уклала від 25.05.2007р. Іпотечний договір, за яким передала Іпотекодержателю в іпотеку належне їй на праві власності майно - квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 25.05.2007р., що зареєстровано в реєстрі за №892. У зв'язку з посвідченням договору іпотеки цим же нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №893. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 14.05.2012 р. у справі №1324/1049/12 позов АТ «Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35357,69 доларів США в еквіваленті 282405,40 (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста п'ять грн. 40 коп.), з них: заборгованість по тілу кредиту -29909,60 доларів США, в еквіваленті 238890,97 грн.; заборгованість по відсотках -4 453,85 доларів США, в еквіваленті 35573,34 грн.; пеня - 994,24 доларів США, в еквіваленті 7 941,09 грн. Вирішено розподіл судових витрат. 17.09.2012 р. Трускавецьким міським судом видані виконавчі листи на виконання вищевказаного рішення суду, які були пред'явлені стягувачем до ДВС, відкрите обумовлене виконавче провадження. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_5 плюс» були укладені Договір факторингу №15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 листопада 2012 року за реєстровим №6970, згідно яких право вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_5 плюс». Зазначені дані стали відомі Позивачу тільки під час слухання справи №813/5066/15 (Провадження №2-а/457/8/16) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Вектор Плюс до відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про скасування постанови в частині, зобов'язання вчинити дій прийняти до свого провадження. При цьому у позові у справі №813/5066/15 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» зазначало про те, що 19.08.2015р. йому стало відомо, що на майно ОСОБА_1, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 25.05.2007р. накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №34419579 від 22.10.2013р., виданою ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області. До позову, зокрема, долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №42517093 від 19.08.2015р. Дана справа продовжувала слухатись і у 2016 році. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 14.03.2016р. у справі №813/5066/15 (провадження №2-а/457/8/16) зазначену позовну заяву ТОВ ФКВектор плюс залишено без розгляду. 11.05.2016р. до квартири АДРЕСА_5, де проживає Позивач з чоловіком та дітьми, завітала невідома людина, яка представилася представником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», повідомила про те, що власником даної квартири є вже зазначене товариство та наполягала на доступі у квартиру з метою здійснення фотографування об'єкту. 12.05.2016р. ОСОБА_1 були вжиті заходи задля отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта з метою перевірки достовірності вищезазначеної інформації, отриманої в усному порядку від представника Відповідача 2. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №58975852 від 12.05.2016р. є наявним, що Позивач є власником квартири за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Стуса В.АДРЕСА_6. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №58976081 від 12.05.2016р. ОСОБА_1 отримано інформацію, згідно якої рішенням від 01.10.2015р. (індексний номер 24953889) приватний нотаріус ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру за адресою Львівська область, м. Трускавець, вул. Стуса В.АДРЕСА_6 на нового власника - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а саме: номер запису про право власності на квартиру 11425936 від 01.10.2015 року та номери запису в реєстрі державної реєстрації обтяження на квартиру 11426006 від 27.11.2013 року і 11425967 від 25.05.2007 року.

Позивач вважає, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (), індексний номер 24953889 від 01.10.2015 року - є протиправним у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном, а тому підлягає скасуванню. Наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, всупереч вимог статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та статті 13-1 Закону України Про нотаріат, здійснено державну реєстрацію права власності спірного майна не за місцем його розташування та яке знаходиться поза межами нотаріального округу, в рамках якого відповідач 1 має право здійснювати нотаріальну діяльність. Також, звертає увагу суду на те, що спірна квартира, яка належить Позивачу по справі (як майновому поручителю за виконання умов обумовленого кредитного договору ОСОБА_3, отриманого ним в іноземній валюті для споживчих цілей) на праві власності, - підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання майнового поручителя та її дітей; загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів.

Представникомвідповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до суду подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Представники позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити.

Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в судовому засіданні щодо позову заперечив, в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Представник ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області в судове засідання не зявився та не повідомив причини неявки.

Заслухавши учасників судового процессу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та відповідно до ст.16 ЦК України, обравши відповідний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 25.05.2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1303/0507/88-183. Згідно з умовами даного кредитного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США із сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом. 01 жовтня 2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1303/0507/88-183 від 25.05.2007 року, якою збільшено розмір кредиту до 34000,00 доларів США. ОСОБА_1 виступила майновим поручителем за виконання умов вищевказаного кредитного договору ОСОБА_3 перед Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» за договором поруки №1303/0507/88-183 р-1 від 26.04.2010р. та уклала від 25.05.2007р. Іпотечний договір, за яким передала Іпотекодержателю в іпотеку належне їй на праві власності майно - квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 25.05.2007р., що зареєстровано в реєстрі за №892. У зв'язку з посвідченням договору іпотеки цим же нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №893. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 14.05.2012 р. у справі №1324/1049/12 позов АТ «Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35357,69 доларів США в еквіваленті 282405,40 (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста п'ять грн. 40 коп.), з них: заборгованість по тілу кредиту -29909,60 доларів США, в еквіваленті 238890,97 грн.; заборгованість по відсотках -4 453,85 доларів США, в еквіваленті 35573,34 грн.; пеня - 994,24 доларів США, в еквіваленті 7 941,09 грн. Вирішено розподіл судових витрат. 17.09.2012 р. Трускавецьким міським судом видані виконавчі листи на виконання вищевказаного рішення суду, які були пред'явлені стягувачем до ДВС, відкрите обумовлене виконавче провадження. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_5 плюс» були укладені Договір факторингу №15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 листопада 2012 року за реєстровим №6970, згідно яких право вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_5 плюс».

Судом також встановлено, що ТОВ «ФК «ОСОБА_5 плюс», звернулось 01.10.2015 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з відповідними заявами про реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

01.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», зареєстровано за ТОВ «ФК «ОСОБА_5 плюс» право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або кількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 Цивільного кодексу).

Згідно з ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку. встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не направляло ОСОБА_1, ОСОБА_3 вимогу про усунення порушень, чи/то про добровільне виселення в якому останнім необхідно було повідомити про необхідність усунення порушень умов кредитного договору протягом тридцяти днів, а саме про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом з зазначенням, загальної суми заборгованості за кредитним договором. Також не повідомлено позивача, що у разі невиконання умов договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», шляхом реєстрації ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно пункту 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Абзацом 2 Пункту 11 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Станом на день прийняття рішення приватним нотаріусом 01.10.2015 р. строк для переходу права власності на предмет іпотеки, який визначений п.11 іпотечного договору ще не настав.

З метою перевірки наявності свого права власності на вищевказане майно, позивачем 12.05.2016 отримано ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких зазначено, що на підставі прийнятих 01.10.2015 рішень право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок № 868), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

До матеріалів справи ТОВ «ФК»Вектор Плюс» долучено копію Свідоцтва від 25.09.2015р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, де вказується, що начеб-то останнім посвідчено, що 15.07.2015 р. заяву ТОВ ФК ОСОБА_5 ПЛЮС передано гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_1 Докази передачі зазначеної заяви суду не представлено. Зі Свідоцтва неможливо встановити дату та номери поштових відправлень рекомендованими листами з описами вкладень на адресу Позивача та третьої особи 1 по справі.

Також зауважуємо на тому, що за текстом заперечення на позов ТОВ ФКВектор Плюс, всупереч інформації, зазначеній у вищевказаному Свідоцтві від 25.09.2015р. вказує про направлення вимоги виключно боржнику. Боржником згідно складених правовідносин між сторонами є ОСОБА_3, а не Позивач по справі, яка, в свою чергу, є Іпотекодавцем. За вимогами законодавства, вимога про виконання зобовязання, мала б бути направлена як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3 Проте зазначені особи жодної кореспонденції від Відповідача2 та приватного нотаріуса ОСОБА_9 не отримували.

Водночас у постанові Верховного Суду України від 11.04.2017р. у справі №822/864/15 викладена правова позиція, яка є обовязковою для судів всіх інстанцій, де вказується, що підтвердженням отримання Боржником (Іпотекодателем) письмової вимоги Іпотекодержателя, яка, як зазначено у свідоцтвах нотаріуса, пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

Таке повідомлення, як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення, Іпотекодержатель разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права не подав. Тобто вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано.

Отже, державна реєстрація в такому випадку за Іпотекодержателем права власності на нерухоме майно за неподання для цього передбачених пунктом 46 Порядку документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 9 та 15 Закону № 1952-IV, а тому рішення зазначеного суб'єкта владних повноважень про реєстрацію права власності є протиправним.

Зазначені норми законодавства та позиція Верховного Суду України застосовуються і до правовідносин щодо реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 та вказують про неправомірність прийняття рішення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності індексний номер 24953889 від 01.10.2015 року за наявності виключно свідоцтва від 25.09.2015р. як доказу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що відповідно до положень статті 37 Закону України "Про іпотеку", яка діяла на час укладення договору іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

При цьому, відповідно до положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення змін до статті 36 Закону, її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, абозгідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, оскільки вимога на адресу позивача не направлялась, то остання не була повідомлена у встановленому законом порядку про початок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також слід взяти до уваги, що спірна квартира надана як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів., а тому підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (реєстраційний №51404742 в ЄДРСР).

Таким чином, положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб'єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Відповідно до положень статті 46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, нотаріус виконує функції державного реєстратора у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Відповідачем ОСОБА_2 не вчинялось жодної з перелічених у статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріальної дії зі спірним об'єктом нерухомого майна, а тому відповідач у межах спірних правовідносин не мав передбачених чинним законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2015 року у справі №К/800/66279/13 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42627401) та від 02 лютого 2016 у справі №К/800/44973/15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 55514131).

Згідно з ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових, прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноваженим управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним та юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме права власності на нерухоме майно.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено систему органів державної реєстрації прав, яку складають центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Укрдержреєстр) та територіальні органи Міністерства юстиції України, нотаріус, як спеціальний суб'єкт реєстрації прав при вчиненні нотаріальної дії.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», додатком до якого є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року.

В судовому засіданні також встановлено, що при реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», приватним нотаріусом не було взято до уваги, що у відповідності до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №42517093 від 19.08.2015р., №58975852 від 12.05.2016р., №58976081 від 12.05.2016р., 27.11.2013р. за № 3570725 внесений запис про обтяження на підставі винесеної ВДВС Трускавецького МУЮ постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №34419579 від 22.10.2013р.

Зазначена заборона була наявною як до, під час, так і після набуття права власності Відповідачем 2 на квартиру АДРЕСА_7.

З урахуванням положень п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що було знехтувано Відповідачем при здійсненні державної реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру, стосовно якої наявні зареєстровані обтяження речових прав.

Так, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Зазначена правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду України від 11.11.2014р. у справі №21-357а14, проте Відповідач прийняла рішення про державну реєстрацію права власності за третьою особою 2 на обумовлену квартиру, незважаючі на наявність обтяжень у Єдиному реєстрі, що суперечить вимогам законодавства.

Враховуючи власну обізнаність про необхідність зняття накладеного арешту на нерухоме майно, на яке намагалося звернути стягнення як на заставне, регламентацію прямою вказівкою законодавством щодо неможливості здійснення державної реєстрації за наявності заборон, звернулося до суду із позовом до ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про скасування постанови в частині.

Проте з невідомих суду об'єктивних причин ТОВ ФКВектор плюс згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14.03.2016р. у справі №813/5066/15 (провадження №2-а/457/8/16), фактично самоусунувся від виконання процесуальних обов'язків, визначених ч.2 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд також дійшов висновку, що ТОВ ФКВектор плюс не заінтересований в судовому вирішенні обумовленої справи та вказаною ухвалою позовну заяву залишено без розгляду.

Вищевказаний інтерес ТОВ ФКВектор Плюс втратило, враховуючи власне ініціювання здійснення прийняття протиправного рішення нотаріусом як державним реєстратором та проведення Відповідачем оскаржуваної державної реєстрації за наявності в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна, що відбулося в обхід чинного законодавства.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

У цьому зв'язку, суд вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 09.10.2015 р. в порушення ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб»незаконно прийняла рішення про реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 25.05.2007, оскільки не мала на це відповідного права, а відтак рішення підлягають скасуванню.

Разом з тим, згідно п. 56 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 передбачено, що в разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем розташування такого майна державний реєстратор, який провів відповідні реєстраційні дії, з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред'являються для державної реєстрації прав, виготовляє електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав).

Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, у разі прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію прав заяву, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації речових прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору, а також інші документи, що видані, оформлені або отримані ним під час проведеної державної реєстрації прав, нотаріус у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту прийняття такого рішення, передає органові державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна в порядку, встановленому Мін'юстом, для формування реєстраційної справи відповідно до законодавства.

Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 на виконання вимог законодавства, повинна була, зокрема, передати на адресу Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області лист про передачу документів з доданими до нього документами, поданими для проведення державної реєстрації речових прав, а саме на квартиру АДРЕСА_8.

Проте, згідно ОСОБА_4 Державного реєстратора Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради Львівської області №13610165/09-10 від 27.12.2016р. та долучених до матеріалів справи документів вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у відповідності до Порядку передачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 20.01.2012р. №11/5 паперова реєстраційна справа не передана.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному праву (ст. 3 ЦК України), приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню по 551 грн. 21 коп. сплаченого судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» (), індексний номер 24953889 від 01.10.2015 року.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерпухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» () право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_9, здійснений 01.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, номер запису про право власності 11425936 від 01.10.2015 року.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний №) судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний №) судовий збір в розмірі 551,21 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5