Номер провадження: 22-ц/785/2282/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 06 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про зобов'язання включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів та про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

29 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про зобов'язання включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів та про стягнення грошових коштів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона у встановлений Законом строк та у передбаченому ним порядку звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою про внесення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів у звязку з тим, що банком не було виконано зобовязань зі сплати на користь ОСОБА_5 депозитів та нарахованих сум, про стягнення яких заявляє остання, однак на такий лист вона своєчасно не отримала відповідь, натомість відповідь їй була надана на повторний запит, та з її змісту вбачається, що первинне звернення було відхилено, а на час надання повторної відповіді передбачений законом строк на подання вимог вже сплив, а тому вимога ОСОБА_5 вбачається погашеною.

При цьому, оскільки відповіді на первинну вимогу позивач не отримала, а у подальшому було зясовано, що і її імя у листі від банку було записано невірно, позивач вважає, що через неналежність ведення відповідачем поштової переписки та неотримання позивачем своєчасної відмови у акцептуванні вимоги, вона була позбавлена можливості усунути недоліки, що перешкоджають акцептуванню та допущені у поданій від її імені вимозі, а тому склалась ситуація, коли вона фактично була позбавлена можливості предявити свої вимоги та отримати право на їх задоволення у встановленому законом порядку та строки.

В письмових запереченнях представник відповідача вказував на відсутність підстав для задоволення позову та зазначав, що позивачу було повністю виплачено гарантовану суму відшкодування 200 000 гривень, про що була надана довідка, а інша сума коштів в розмірі 1 135 358,17 гривень, виплаті зі сторони відповідача не підлягає, оскільки позивачем пропущено строк на предявлення таких вимог та їх не включено до відповідного реєстру акцептованих вимог. Разом з тим і вимоги про включення позивача до реєстру акцептованих вимог задоволенню, на думку представника відповідача, не підлягають, оскільки позивачем було пропущено місячний строк для предявлення відповідних вимог та на теперішній час вимоги, що не були предявлені кредиторами у встановлений Законом строк вважаються погашеними.

Додатково представник відповідача вказував на необґрунтованість вимог позивача в частині відшкодування їй моральної шкоди.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, зобовязано ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» включити ОСОБА_4 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не зявилbсь, однак про розгляд справи вони сповіщалась неодноразово належним чином та завчасно.

Судові повістки неодноразово направлялись на адресу відповідача ОСОБА_5, що наявна у матеріалах справи та яка є адресою встановленого законом порядку місця її реєстрації. Надіслану апеляційним судом кореспонденцію позивач не отримувала.

Відповідно до положень ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка належним чином сповіщених сторін до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

26 березня 2003 року між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено угоду №80/263508012 про розміщення іменного строкового вкладу з індивідуальними умовами «Компенсаційний», за яким Банку було передано готівкою 5 000 євро, що підтверджується цим договором, після закінчення терміну угоди вклад та несплачені проценти по ньому зберігаються в Банку й ОСОБА_3 зобов'язується прийняти і зберігати банківський вклад на балансовому рахунку №263508012/978 (п. 2.1 угоди).

04 жовтня 2007 року між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір №09181/2007 про розміщення іменного строкового банківського вкладу фізичної особи в євро на строк 9 місяців під процентну ставку 7,9% річних, за яким Банку було передано готівкою 7 274,70 євро. Згідно договору ОСОБА_3 зобов'язався в день закінчення строку дії вкладу перерахувати грошові кошти за рахунком та нараховані проценти за вкладом на рахунок №2854, який відкритий у Банку на ім'я вкладника для обліку вкладу (п. 1.1).

06 серпня 2008 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк», укладено договір №10840/2008 про розміщення іменного строкового ощадного банківського вкладу фізичної особи в євро на строк 12 місяців під процентну ставку 10% річних, за яким Банку було передано готівкою 7 704,61 євро. Згідно договору у випадку не витребування вкладником вкладу у термін закінчення договору 06 серпня 2009 року, договір вважається автоматично пролонгованим на таких же умовах. У п. 1.1 договору зазначено, що для обліку вкладу ОСОБА_3 відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок №0065.

04 грудня 2009 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір №105611/2009 про розміщення іменного строкового накопичувального вкладу фізичної особи в євро на строк 12 місяців під процентну ставку 12,4 % річних, за яким Банку було передано готівкою 5 708,00 євро. Згідно договору у випадку не витребування вкладником вкладу у термін закінчення договору 04 грудня 2010 року, договір вважається автоматично пролонгованим. Відповідно до п. 1.1. Договору для обліку вкладу ОСОБА_3 відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 487.

04 грудня 2009 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №2379, предметом якого є відкриття в Банку на імя вкладника іменного вкладного рахунка за вкладом на вимогу «Для виплат» фізичної особи в іноземній валюті - євро № 2379. Згідно п. 1.2 грошові кошти, що обліковуються на рахунку, є вкладом на вимогу «Для виплат», в рамках цього договору під словом «Вклад» розуміються грошові кошти, що надійшли на рахунок з інших вкладних рахунків вкладника, відкритих у Банку, або нараховані проценти за цими рахунками і проценти по цьому рахунку.

04 грудня 2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» №687785/2013 про розміщення строкового вкладу в євро на строк 18 місяців під процентну ставку 7,5% річних, яка діє до 30 грудня 2013 року, а починаючи з 31 грудня 2013 року ставка збільшується на надбавку, яка залежить від суми вкладу, що розміщена станом на 31 грудня 2013 року та складає: 1% при сумі вкладу від 50 000,01 дол. США/євро та більше; 0,75% при сумі вкладу від 15000,01 дол. США/євро до 50000,00 дол. США/євро; 0,5% при сумі вкладу від 1000,00 дол. США/євро до 15000,00 дол. США/євро. Ця надбавка діяла до кінця першого строку дії. На виконання такого договору Банку було передано готівкою 31 485,00 євро на строк до 04 червня 2015 року. Згідно п. 1.1 договору для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок №1228.

07 грудня 2013 року між позивачем та ВАТ «ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР» №697558/2013 про розміщення строкового вкладу в національній валюті на строк 13 місяців під процентну ставку 22% річних, за яким Банку було передано готівкою 226 000 гривень на строк до 17.01.2015 року. У п. 1.1 договору вказано, що для обліку вкладу ОСОБА_6 відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 1044. Відповідно до 1.2. договору ОСОБА_6 відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № 3831. На цей рахунок-кореспондент ОСОБА_6 перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінчені строку його дії.

17 грудня 2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №3831, предметом якого є відкриття на ім'я вкладника іменного вкладного рахунку на умовах вкладу «Для виплат» в національній валюті № 3831.

17 грудня 2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено додатковий договір №1 до договору банківського вкладу «Новорічний подарунок» №697558/2013. Відповідно до додаткового договору вносяться зміни про наступне: слова та цифри «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» 3831» у підпункті 1.2 договору замінено словами та цифрами «поточний рахунок /48».

27 серпня 2014 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР» №697558/2013 від 17 грудня 2013 року. Згідно до умов даного додаткового договору вносились зміни до договору банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР» №697558/2013 від 17.12.2013 року: слова та цифри «поточний рахунок /48» у підпункті 1.2 Договору було замінено словами та цифрами «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» 3831.

Загальна сума вкладів в ПАТ «ВіЕйБі Банк» склала 57 172,31 євро та 226 000 гривень.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаної юридичної особи та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, ОСОБА_7 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

В подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 від 22.06.2016 року повноваження ОСОБА_7 було подовжено до 19.03.2018 року.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку проводиться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Гарантована Фондом гарантування вкладів фізичних осіб сума відшкодування була виплачена позивачу двома частинами: 06 лютого 2015 року 163657,80 гривень та 12 травня 2015 року 36342,20 гривень, що визнано сторонами у справі та підтверджується виданою в.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_8 довідкою (№22/3-12307).

При цьому згідно вказаної довідки, на суму коштів, що перевищує гарантовану суду 1 135358,17 гривень, вимоги від власника рахунку щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів банку не надходило.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банк зобов'язаний: 1) розміщувати у всіх приміщеннях банку, де вкладникам надаються банківські послуги, інформацію про систему обов'язкового гарантування вкладів фізичних осіб та про участь банку у Фонді; 2) виконувати інші заходи щодо інформування вкладників, передбачені цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду. Учасник Фонду в разі посилання у своїй рекламі на участь у Фонді зобов'язаний вказувати інформацію про граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, номер та дату видачі свідоцтва учасника Фонду. Фонд інформує громадськість про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті Фонду, а також шляхом проведення прес-конференцій, виступів на радіо і телебаченні та в інший спосіб. Із періодичністю, встановленою виконавчою дирекцією Фонду, Фонд проводить оцінювання рівня проінформованості громадськості.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, що не входять до гарантованих виплат, або що їх перевищують, на суму перевищення.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Згідно архіву публікацій газети "Голос України", оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку було опубліковано 26.03.2015 року. Таким чином останній день пред`явлення вимог кредиторів 26.04.2015 року.

Банком було отримано звернення (прохання, вимогу про включення до списку акцептованих кредиторів) ОСОБА_9, представника за довіреністю позивачки ОСОБА_5 від 23.04.2015 року за вхідним № 012021-г від 27.04.2015 року та відповідь на нього була надана листом за вих. №15.11841 від 20.05.2015 року, тобто через 27 календарних днів, що підтверджується поясненнями сторін справі та листом ПАТ «ВіЕйБі» вих. №05-34604 від 12 жовтня 2015 року, складеного у відповідь на запит адвоката ОСОБА_10.

Відповідно до доданої до листа №05-34604 від 12 жовтня 2015 року копії відповіді на заяву (прохання про включення до реєстру кредиторів) ОСОБА_9 вбачається, що така відповідь була надана за вих. №15-11841 від 20 травня 2015 року, та з її змісту випливає, що ОСОБА_9, діючий як представник позивачки ОСОБА_5, звернувся до ПАТ «ВіЕйБі» з проханням про включення позивачки до реєстру кредиторів банку, однак йому було відмовлено з тих підстав, що він не є стороною у зобов`язаннях за договорами банківського вкладу, вимоги за якими він висував, та розяснено, що останнім має бути заявлено іншу вимогу про включення до реєстру кредиторів сторону зазначених договорів банківських вкладів, а саме ОСОБА_5, але кредитор має по-батькові «Петрівна».

Однак належних доказів фактичного направлення такого листа (відповідних поштових реєстрів чи квитанцій поштового оператора) до матеріалів справи не надано.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що майнові права та інтереси позивача були обмежені протиправно,тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом зобовязання ПАТ «ОСОБА_6 Банку» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Доводи представника за довіреністю ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_11, в апеляційній скарзі про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що позивачем пропущено строки на реалізацію її, передбаченого ст. 89 Закону України «Про банки і банківську діяльність», права заявити ліквідатору про свої вимоги до банку протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури, не приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Законами України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів банку, що підлягає ліквідації.

Зокрема встановлено, що задоволення вимог кредиторів відбувається у порядку черговості і відповідно до приписів ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищують гарантійну суму, виплачену фондом, погашаються у четверту чергу.

Пунктами 12.1 та 12.2 глави 12 розділу VI Положення «Про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 року №369 (далі - Положення) передбачено, що ліквідатор протягом п'яти днів з дня публікації в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» повідомлення про початок ліквідаційної процедури має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, які обліковувалися на відповідному позабалансовому рахунку, з повідомленням про початок ліквідаційної процедури та про строк, протягом якого кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку, із зазначенням адреси для їх надсилання. Ліквідатор складає перелік (реєстр) акцептованих ним вимог, до якого включає вимоги кредиторів (у тому числі органів державної податкової служби) у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про ліквідацію. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до переліку (реєстру) у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим Національним банком на дату прийняття рішення про ліквідацію. Перелік (реєстр) акцептованих ліквідатором вимог кредиторів затверджується Комісією Національного банку.

Відповідно до пункту 7.3 глави 7 розділу VI Положення ліквідатор зобов'язаний, зокрема, скласти проміжний ліквідаційний баланс і перелік (реєстр) вимог кредиторів після розгляду вимог кредиторів.

Згідно пункту 7.4 глави 7 розділу VI Положення ліквідатор має право подавати клопотання Національному банку щодо внесення змін до переліку (реєстру) вимог кредиторів у порядку, установленому цим Положенням.

При цьому згідно п. 4.34 Положення рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не були враховані при затвердженні списку акцептованих вимог кредиторів, ці зобовязання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу.

Відповідно до пункту 9.4 глави 9 розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369, ліквідатор вносить пропозиції щодо затвердження Національним банком змін до реєстру вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі рішення суду про визнання особи кредитором банку та зобов'язання ліквідатора включити вимоги такої особи до реєстру вимог кредиторів, яке набрало законної сили; виконавчих документів про стягнення з банку або про зобов'язання банку щодо повернення (сплати, відшкодування) коштів, що надійшли ліквідатору від органів державної виконавчої служби у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач повинен був довести в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову, але в судовому засіданні відповідачем не доведені ці обставин, у тому числі, те, що позивачка втратила право заявити ліквідатору про свої вимоги до Банку.

Навпаки, судом першої інстанції з достовірністю встановлено, що заява представника кредитора ОСОБА_5 - ОСОБА_9, була надана до відділення поштового звязку 23.04.2015 року, тобто до закінчення передбаченого Законом строку на предявлення вимог кредиторів, натомість через зволікання зі сторони банку у розгляді такої заяви, та фактичне надання відповіді щодо невідповідності поданої заяви вимогам, які висуваються до подібних заяв, на імя іншої особи - ОСОБА_5 замість Петрівни, позивач фактично була позбавлена можливості усунути вказані Уповноваженою особою Фонду недоліки заяви та належним чином заявити про свої вимоги як кредитора. При цьому, Законом прямої форми заяви (прохання, вимоги) про включення до реєстру кредиторів не передбачено.

Отже, позивачем строк пропущено з поважних причин через відсутність своєчасної відповіді Банку на заявлену її представником вимогу, тому вона фактично була позбавлена можливості реалізувати вказане право.

До апеляційної скарги представника відповідача не надано ніяких доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі,з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості,дав їм правильну оцінку та з достовірністю встановив, що підстав вважати, що позивачка втратила право заявити ліквідатору про свої вимоги до Банку немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» відхилити, заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_12

ОСОБА_2