Справа № 346/4447/17
Провадження № 2/346/2066/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

головуючого судді Димашка В.П.

за участі секретаря Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на будинок та господарські будівлі, що розміщені за адресою: с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73, Коломийського району Івано-Франківської області, по 1/2 частці кожній.

Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що 17.03.2013 року помер ОСОБА_8, її ОСОБА_1 чоловік, а ОСОБА_2 батько. Після смерті чоловіка і батька відкрилася спадщина за заповітом. Спадкоємцем за заповітом, що посвідчений 29 серпня 2012 року секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, реєстровий №13 є вона, ОСОБА_2. Згідно заповіту батько заповів їй все належне йому на день смерті майно та права.

Вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом і державний нотаріус Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 вересня 2017 року, відповідно до якої їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому що право власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73, Коломийського району зареєстроване за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_8, але відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на житловий будинок. Відмова нотаріуса ґрунтується на п.4.18 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 20.02.2012 року №282/20595, а тому вона є законною. В звязку з цим вони змушені звернутися в суд за захистом свого права.

Право власності на будинок №73 по вул. Шевченка в с. Лісний Хлібичин зареєстровано за їхнім чоловіком та батьком, як головою колгоспного двору в Коломийському МБТІ на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.11.1987 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №220 від 14.10.1987 року. Це підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 25.07.2017 року №59220. Однак, оригінал цього свідоцтва не зберігся. Станом на 01.07.1990 року в дворі були зареєстровані: померлий ОСОБА_8, як голова двору, його дружина позивач ОСОБА_1, їх дочка ОСОБА_3 із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_10, а також син ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_3 одружилася у 1986 році і перейшла проживати до чоловіка в с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області. Там народилися її діти - відповідачі. ОСОБА_4 та ОСОБА_10, хоча формально були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони не проживали і не брали участь у створенні майна двору своїми коштами та працею, а тому не набули права на частку в їхньому дворі. В 1993 році вони були зняті з реєстрації в спірному дворі, що підтверджується довідкою Ліснохлібичинською сільською радою №1358 від 21.09.2017 року.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про власність» співвласниками майна цього колгоспного двору були померлий, вона, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6. Їхні частки визнавалися рівними і кожному з них згідно закону належало по 1/3 частині майна двору.

В 1996 році одружився відповідач ОСОБА_6 і перейшов жити до дружини в с. Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області. Батьки в рахунок компенсації його частки в спірному будинку виділили йому кошти на будівництво його власного, а тому його частка припинилася і він не має будь-яких претензій до спірного нерухомого майна.

Отже, на момент смерті ОСОБА_8 будинок №73 по вул. Шевченка в с. Лісний Хлібичин належав на праві власності померлому та їй, ОСОБА_1, як членам двору, що залишилися проживати у дворі і своєю працею брали участь у створенні майна двору і кожному з них належало по 1/2 частині цього нерухомого майна. Померлий написав заповіт на неї, ОСОБА_2. Вона прийняла спадщину, подавши до шести місяців заяву в нотаріальну контору і є власником 1/2 частини вказаного нерухомого майна з часу смерті спадкодавця -17.02.2013 року відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

В силу ст. ст. 15,16 ЦК України вони, позивачі, як власники нерухомого майна, що знаходиться в с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73, Коломийського району Івано-Франківської області бажали б захистити своє право власності шляхом його визнання через відсутність належних на даний час правовстановлюючих документів.

Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили справу розглядати за їхньої відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких просили розглядати справу без їхньої участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК №231224 ОСОБА_2 народилася 15.03.1971 року, її батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_10 25.06.2013 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_11, у зв'язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_11, що стверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-НМ №118663 від 25.06.2013 року, актовий запис № 4.

29 серпня 2012 року ОСОБА_8 склав заповіт, відповідно до якого він, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно та належні йому права, які належать йому на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть йому в майбутньому заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 лютого 2013 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ №164271.

Згідно довідок Ліснохлібичинської сільської ради №1320 від 19.09.2017 року та №1358 від 21.09.2017 р. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 17.02.2013 року був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1957 року до дня смерті. Тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку по вул. Шевченка, 73 в с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, голова домогосподарства, помер 17.02.2013 р.; ОСОБА_1, 09.12.1934 р.н, дружина; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка; ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_6, син; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, онук; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, онука. На момент смерті 17.02.2013 року ОСОБА_8 в спадковому будинку по вул. Шевченка, 73 с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1, 09.12.1934 р.н, дружина; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 син; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 син. Заповіт від імені померлого ОСОБА_8 у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради посвідчувався 29.08.2012 року за реєстром №13, який не змінювався і не скасовувався. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та її діти діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 зняті з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1993 року.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вчинили дії, які свідчать про їх відмову від права власності на спірне будинковолодіння на користь позивачів, оскільки подали заяви про визнання позову.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 20.09.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що право власності на зазначене майно зареєстроване за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_8. Правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на житловий будинок, відсутній.

Згідно технічного паспорту по вул. Шевченка, 73 в с. Лісний Хлібичин Коломийського району знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та складається із: житлового будинку літ. А, стайні літ. Б, навісу літ. В, стайні літ. Г, стодоли літ. Д, сараю літ. Ж, сараю літ. З, навісу літ. И, вбиральні літ. І, криниці №1, огорожі -№2-3.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №59220 від 25.07.2017 р. в с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ зареєстровано право власності за ОСОБА_12 головою колгоспного двору в реєстрову книгу №1 під реєстровим №141 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.11.1987 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №220 від 14.10.1987 року.

03.06.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

ОСОБА_13 довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49527226, виданої вищевказаною нотаріальною конторою 19.10.2017 року, стверджується, що у вказаному реєстрі міститься інформація щодо

спадкової справи №274 за номером у спадковому реєстрі - 54558890.

ОСОБА_13 довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №34157320, виданої вказаним нотаріусом 03.06.2013 року, стверджується, що у вказаному реєстрі міститься інформація щодо заповіту ОСОБА_8 за номером у спадковому реєстрі 53349747.

Згідно висновку про оцінку вартості майна, ринкова вартість житлового будинку №73 загальною площею 50,40 кв.м., житловою площею 19,70 кв.м., господарських будівель та споруд в с. Лісний ХлібичинКоломийського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка становить 91100 грн..

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по 1/2 частці кожній на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73, Коломийського району Івано-Франківської області, як спадкове майно після смерті ОСОБА_8.

Керуючись ст. ст. 174, 197, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на ? частину, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на ? частину будинку та господарських будівель, що розміщені за адресою: с. Лісний Хлібичин, вул. Шевченка, 73, Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.