У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2010 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до керівництва Черкаського міського центру зайнятості з проханням направити його на професійне навчання за професією «водій навантажувача». 29 листопада 2010 року на підставі договору № 11014, укладеного між Черкаським міським центром зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний заклад «Черкаський навчально-курсовий комбінат», відповідача було направлено на навчання.

За результатами перевірки достовірності даних безробітних Черкаського міського центру зайнятості та Державної податкової адміністрації за 3-ий квартал 2010 року було складено акт від 24 березня 2011 року № 128, яким було встановлено, що ОСОБА_4 під час отримання статусу безробітного та в період перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості приховав той факт, що працював згідно з строковим трудовим договором, укладеним між ним та Черкаською філією СТОВ ім. Шевченка.

24 березня 2011 року ОСОБА_4 було знято з обліку в зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних.

За час перебування з 02 вересня 2010 року по 24 березня 2011 року на обліку в службі зайнятості ОСОБА_4 було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 1 757 грн 40 коп., матеріальну допомогу в період професійного навчання в сумі 1 060 грн 88 коп. та вартість навчання склала 687 грн 96 коп., а всього на загальну суму 3 506 грн 24 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача з підстав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Черкаського міського центру зайнятості кошти у сумі 3 506 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення районного суду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

За п. 6 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

За змістом п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятий така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що під час перебування з 02 вересня 2010 року по 24 березня 2011 року на обліку в службі зайнятості відповідач перебував у трудових відносинах з Черкаською філією СТОВ ім. Шевченка з 06 липня 2010 року по 07 жовтня 2010 року. Таким чином, встановлений судами факт подання ОСОБА_4 недостовірних даних про місце роботи підтверджує незаконність отримання ним допомоги по безробіттю та є підставою повернення відповідачем сум незаконно отриманого матеріального забезпечення, матеріальної допомоги у період професійного навчання та вартості навчання.

Рішення апеляційного суду ухвалено із правильним застосуванням Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним та із дотриманням вимог процесуального закону, передбачених ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач проходив стажування у товаристві протягом чотирьох змін без укладення трудового договору необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
Л.М. Мазур