Справа № 490/6857/17
н/п 4-с/490/126/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 08.08.2016 по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа №ц2-2430/09 від 31.05.2016 р., виданого Центральним районним судом м. Миколаєва; зобов`язати Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області негайно відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження всього майна, на яке було накладено арешт.

Скаржник ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області до судового засідання не з`явися, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.04.2009 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ПП «Ісідо» на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» за кредитним договором №08-13/1-00436 від 18.09.2006 року і договором поруки 139001,62 дол. США, що еквівалентно 1070312,47 грн., шляхом звернення стягнення на предмети: договору іпотеки, укладеного 18.09.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, записів застави від 18.09.2006 року та 19.09.2006 року, укладених між АППБ «Аваль» та ПП «Ісідо», договору застави від 19.09.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 та договору іпотеки від 27.09.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_2, ПП «Ісідо», ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» судові витрати у розмірі по 288,33 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25.06.2009 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.04.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2016 року задоволено заяву ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

31.05.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання до Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області.

06.07.2016 року головним державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №51561382).

08.08.2016 року головним державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 при примусовому виконанні рішення суду від 06.04.2009 року винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №51561382, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

В силу ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням:назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням:прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту оскаржуваної постанови про арешт майна боржника від 08.08.16 року у ВП № 51561382 вбачається, що державний виконавець не зазначив у постанові, на яке майно (кошти) боржника накладено арешт, суму стягнення, у розмірі якої його накладено, відомості про виявлення майна до оскаржуваної постанови не додані.

Так, рішенням суду Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.04.2009 року звернуто звернення стягнення на предмети: договору іпотеки, укладеного 18.09.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, записів застави від 18.09.2006 року та 19.09.2006 року, укладених між АППБ «Аваль» та ПП «Ісідо», договору застави від 19.09.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 та договору іпотеки від 27.09.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_6

Згідно іпотечного договору від 18.09.2006 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1, який виступає майновим поручителем ОСОБА_2 за кредитним договором №08-13/1-00436 від 18.09.2006 року, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Однак, постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 08.08.2016 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Окрім того, згідно довідки від 10.10.2017 року, наданої ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», станом на 10.10.2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» по предитному договору №08-13/1-00436 від 18.09.2006 року ОСОБА_2, де він виступав майновим поручителем, відсутня.

Наведене свідчить про невідповідність даної постанови про накладення арешту нормам діючого законодавства.

Державним виконавцем доказів у спростування доводів скарги та правомірності своїх дій суду не надано.

Згідно ч. 2ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи, що державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику, та цим порушено права боржника, в тому числі право вільно розпоряджатися належним йому майном, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 08.08.2016 по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа №ц2-2430/09 від 31.05.2016 р., виданого Центральним районним судом м. Миколаєва.

Вимоги скарги щодо зобов`язання державного виконавця відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт, на думку суду є похідною вимогою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст.59, 60, 131, 383, 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 08.08.2016 року ВП №51561382 з примусового виконання виконавчого листа №ц2-2430/09, виданого 31.05.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова