Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2158/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

23.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Суровицької Л.В., Чельник О.І.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що 01.06.2013 року уклав договір позики із відповідачем, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 20 000 доларів США строком до 31.12.2013 року.

Позивач зазначив, що відповідач в строк до 31.12.2013 року борг у розмірі 20 000 доларів США не повернув.

На підтвердження позову послався на розписку надану відповідачем по справі.

Просив суд стягнути із відповідача на користь позивача 20 000 доларів США., що за курсом НБУ становить 529 409,62 грн.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зокрема зазначається, що відповідач не заперечує сам факт отримання в борг 20000 дол. США від позивача і написання розписки у зв'язку із зазначеними обставинами відповідно до якої борг зобов'язався повернути до 01.01.2014 року. Однак вказує, що борг ним було повернуто при цьому посилається на обставини які свідчать , що між сторонами відбулась домовленість, відповідно до яких відповідач подарував позивачеві магазин промтоварів під АДРЕСА_1 .

Зазначив , що позивач запевнив його , що розписка ним була знищена, після того як відбулась угода відносно магазину. Розписка,яка знаходиться в матеріалах справи, ним не писалась.

Експертний висновок почеркознавчої експертизи, зроблений не тією експертною установою на якій наполягав відповідач. Сам висновок на думку відповідача є сумнівним, оскільки позивач по справі міг впливати на висновок експерта

В призначені повторної експертизи судом першої інстанції було відмовлено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що відповідно до наданої в судове засідання оригіналу розписки, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 20 тисяч доларів США, які зобов'язався повернути до 31.12.2013 року.

Суд першої інстанції зазначив, що офіційною грошовою одиницею в Україні є гривня, позивач змушений просити суд стягнути борг $20000 (двадцять тисяч доларів США), що у гривневому еквіваленті, за встановленим НБУ курсом станом на 21.12.2016 року офіційний курс гривні по відношенню до долара США, встановлений Національним банком України на 19.12.2016 складає 100 доларів США - 2633,1835 грн, на 20.12.2016 року складає 100 доларів США - 2639,6034 грн, на 21.12.2016 року складає 100 доларів США - 2647,0481 гривень ( а.с.7).

Відповідно, станом на 21.12.2016 року, тобто на момент звернення до суду, борг ОСОБА_2. перед позивачем ОСОБА_3 складає 529409 гривень 62 копійки.

В судовому засіданні ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет відповідності почерку і підпису у розписці від 01 червня 2013 року, проведення якої було доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області.

Відповідно до висновків проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи №97 від 10 липня 2017 року НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області, встановлено, що рукописні записи та досліджуваний підпис, розташований в розписці від імені ОСОБА_2 від 01.06.2013, вшитій в матеріали цивільної справи виконаний - ОСОБА_2.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що докази, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві, відповідачем не надано.

Клопотань про витребування належних доказів позивачем не заявлялось.

Крім того, факт знаходження боргової розписки у позивача, підтверджує факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції , що позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 20 тисяч доларів США, які зобов'язався повернути до 31.12.2013 року, що підтверджується розпискою.

Відповідно, станом на 21.12.2016 року, тобто на момент звернення до суду, борг ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_3 складає 529409 гривень 62 копійки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2017 року по справі було призначено судово почеркознавчу експертизу.

Експертом НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області було складено висновок експерта від 10.07.2017 року №97, у якому надано відповіді на поставлені судом питання.

Експерт зазначив, що досліджуванні рукописні записи, розташовані в розписці від імені ОСОБА_2 від 01.06.2013 року , вшитій в матеріали цивільної справи № 387/1136/16 -ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу виконані - ОСОБА_2.

Досліджуваний підпис, розташований в розписці від імені ОСОБА_2 від 01.06.2013 року вшитій в матеріали цивільної справи № 387/1136/16 -ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу виконані - ОСОБА_2.

Колегія суддів дійшла висновку, що представником відповідача не наведено переконливих доказів , які б давали підстави сумніватись у висновках первісної почеркознавчої експертизи, що проводилась на виконання ухвали суду першої інстанції від 27.02.2017 року.

Не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав сумніватись у неупередженості та об'єктивності експерта, котрий попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку.

Доводи відповідача , що експертний висновок зроблений не в тій експертній установі, на якій наполягав відповідач, не є підставою для призначення повторної експертизи.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: