Ухвала

іменем україни

04 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Крамчанін Сергій Алімович, про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу КрамчанінимС.А. від 24 липня 2006 року, за яким ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що спірна квартира належала їй та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності подружжя, як така, що була набута за договором міни від 26 червня 2002 року за час шлюбу з ОСОБА_8 та право власності на яку було зареєстровано за останнім. Проте відчуження квартири за договором дарування від 24 липня 2006 року на порушення вимог СК України відбулося без її згоди.

ОСОБА_4 зазначала, що після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в Російській Федерації, майно подружжя в судовому порядку не ділилося. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після його смерті вона дізналася про договір дарування, який оспорює.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що з 03 березня 1979 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, який рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2005 року, яке набрало законної сили 28 жовтня 2005 року, було розірвано.

Із рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що позовна заява ОСОБА_9 містить повний виклад обставин, якими вона обґрунтовувала вимоги про розірвання шлюбу, зазначення дати і місця реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, а саме: що з 1998 року вони однією сім'єю не проживають, ОСОБА_8 створив нову сім'ю, їхня сім'я існує формально та збережена бути не може.

Також із зазначеного рішення суду вбачається, що позивач письмовою просила розглядати позов без її участі, позов підтримує. ОСОБА_8 позов визнав. Із мотивів, зазначених позивачем у позові та підтриманих нею письмовою заявою, суд відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України зазначив дату і місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення - з 1998 року, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї неможливим: непроживання однією сім'єю з 1998 року, створення відповідачем нової сім'ї, відсутність наміру збереження шлюбу, формальне існування сім'ї.

Отже, рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2005 року про розірвання шлюбу встановлено факт того, що з 1998 року сторони однією сім'єю не проживають, відповідач створив нову сім'ю, їхня сім'я існує формально. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 погодився з тим, що у судовому рішенні про розірвання шлюбу вищезазначений факт встановлений.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2002 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_8 набув право власності на автомобіль марки М 2141, 1994 року виписку.

26 червня 2002 року на підставі нотаріально посвідченого договору міни вищезазначеного автомобіля на квартиру, ОСОБА_8 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2.

24 липня 2006 року ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Доказів того, що автомобіль, якій був предметом обміну на квартиру, набувався за кошти ОСОБА_9, чи за ті кошти, які були коштами подружжя за час їх сумісного проживання до 1998 року, позивачем надано не було, отже підстави вважати, що квартира є спільним майном подружжя, відсутні.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд відмовив у позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. 22 КпШС України, ст. 65 СК України, ст. ст. 3, 12, 203, 369 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

І.М.Завгородня