Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2017 Справа №607/2291/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.,

при секретарях Грабській Ю.І., Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліани Михайлівни про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліаною Михайлівною, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.В. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.09.1994 року ним приватизовано надану йому трьохкімнатну квартиру на нього ОСОБА_1 та членів його сім'ї - ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних ідеальних долях по ? на кожного. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Позивач прийняв спадщину, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4, так як вони на той час проживали в Королівстві Іспанія та змінили громадянство, після смерті ОСОБА_7 спадщину не прийняли. За цієї обставини змінились розміри ідеальних частин, свідоцтво про право власності на житло від 26.09.1994 року не відображає реальне співвідношення ідеальних долей, а тому на момент вчинення договору дарування свідоцтво про право власності на житло втратило свою чинність, так як не відображало реальне співвідношення часток у праві власності у квартирі. В 2014 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріуса для вчинення нотаріальних дій, але їм було відмовлено з причин, що відсутні правовстановлюючі документи. Це спонукало ОСОБА_3 завернутись до суду з приводу визнання за ними права власності на ? частини спірного майна. В даному позові суд відмовив з приводу того, що право власності на частину квартири ніхто не заперечував, а відмовлено лише тому що невірно обрано спосіб захисту інтересів позивача. Після повторного звернення до нотаріуса, про вчинення правочину, а саме договору дарування ? частини квартири за адресом АДРЕСА_1, нотаріус посвідчив договір дарування на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1994 року, яке на той час втратило свою чинність через зміну часток у квартирі. Позивач своєї згоди на укладення спірного договору дарування не давав, тому просить суд скасувати договір дарування ? ідеальної частини квартири по АДРЕСА_1 між ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити у його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялась.

Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, пояснила, що посвідчення спірного договору дарування вона здійснила з дотриманням вимог закону.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 вересня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 - ? частка, ОСОБА_7 - ? частка, ОСОБА_3 - ? частка, ОСОБА_4 - ? частка.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, наданого 16 жовтня 2014 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_1 є власником ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено та учасниками судового розгляду підтверджено, що після набрання вказаним судовим рішенням законної сили, маючи на руках правовстановлюючий документ, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подарували належні їм частки вищезазначеної квартири.

Так, 17 жовтня 2014 року ОСОБА_11, що діє від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_4 (Представник Дарувальників) подарувала ОСОБА_2 (Обдарованому) ? частини квартири номер АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові відмовлено.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В статті 203 ЦК України перелічено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Посилання позивача про те, що договір дарування є недійсним з тих підстав, що він вчинений на підставі документів, які втратили свою чинність, є безпідставним, оскільки свідоцтво про право власності на житло, видане 26 вересня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать по ? частці кожному вказаної квартири, не було скасоване чи визнане недійсним. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скористались правом, наданим їм ст. 41 Конституції України, та розпорядилися своєю власністю на власний розсуд.

Посилання позивача на те, що він не давав згоду на відчуження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належних їм часток судом до уваги не береться, оскільки при укладенні договору дарування згода інших співвласників на укладення такого договору, згідно положень чинного законодавства, не потрібна.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження позивача про те, що договір дарування порушує його інтереси як співвласника житла, не знайшло свого підтвердження, тому, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М., а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 160, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліани Михайлівни про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліаною Михайлівною - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич