АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогазу» про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним непредставлення відповідачем відомостей та копій документів на запит від 14.10.2016 року, зобовязання розглянути запит належним чином та дати належну відповідь, згідно всіх вимог законодавства, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. + 50 грн. за кожен послідуючий день, починаючи з 21.12.2016 року та по день винесення рішення або до усунення відповідачем допущених порушень правових норм.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.10.2016 року ПАТ «Дніпрогаз» отримано запит позивача від 14.10.2016 року про надання відомостей та копій документів, що стосуються газопостачання його квартири. На даний запит він отримав відповідь, датовану 28.10.2016 року, у якій повідомлялось про розгляд запиту після огляду співробітниками газопостачальної компанії квартири позивача. Дії відповідача не відповідають вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». 11.10.2016 року співробітники Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" без попередження та пояснення причин змінили прокладку труб у будинку позивача, в результаті чого його квартира залишилась без газопостачання. Саме з цього приводу він звернувся до відповідача із запитом. У відповідності до ст.20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», відповідач мав надати йому інформацію у пятиденний строк, який на даний час багаторазово перевищений відповідачем. Протиправна відповідь ПАТ «Дніпрогаз» від 28.10.2016 року викликає у нього значні переживання та хвилювання, тобто, йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 2000 грн. та 50 грн. за кожен послідуючий день до відновлення його у правах.

До початку розгляду справи по суті, 30.03.2017 року позивач змінив предмет позову та просив визнати неправомірним непредставлення відповідачем відомостей та копій документів на запит від 03.02.2016 року, зобовязати відповідача розглянути запит належним чином та дати належну відповідь, згідно всіх вимог законодавства, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. + 50 грн. за кожен послідуючий день, починаючи з 30.03.2017 року та по день винесення рішення або до усунення відповідачем допущених порушень правових норм.

Зміна предмету позову обґрунтована позивачем в судовому засіданні тим, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа №201/3459/17, предметом якої є визнання неправомірним непредставлення відповідачем відомостей та копій документів на запит від 14.10.2016 року, зобовязання розглянути запит належним чином та дати належну відповідь, згідно всіх вимог законодавства, стягнення з відповідача моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 03.02.2016 року він звернувся до відповідача з письмовим запитом, у якому прохав надати відомості та копії документів, які стосуються відключення газу у його будинку. Його запит був скерований на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Листом відповідача від 18.02.2016 року йому відмовлено у наданні відповіді з посиланням на те, що запитувані відомості та документи являються персональними даними, що на думку позивача не відповідає дійсності. Оскільки 18.01.2016 року у ряді квартир будинку, де він проживає, відповідач безпідставно відключив газопостачання, останній мав добровільно, за власною ініціативою, представити запитувані документи та інформацію мешканцям будинку, без будь-яких запитів.

Бездіяльність відповідача не відповідає нормам п.п.6, 7, 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які були затверджені Постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року та діяли до 13.07.2016 року.

Таким чином, не надаючи відповідь, та вимагаючи від нього документи, відповідач порушив вимоги ст.ст.1, 3, п. ст.13, ст.19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів». Моральну шкоду обґрунтовує тим, що відповідач, виявляючи протиправну бездіяльність, яка виражена в ненаданні відповіді на запит у пятиденний строк, ставиться до нього зверхньо, його дії носять образливий, демонстративний, цинічний характер, бездіяльність триває більше року, що є неадекватною поведінкою та викликає у нього хвилювання та страждання. Вважає, що йому спричинена велика моральна шкода, яку оцінює в 10 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.52/

Відповідачем не заперечуються той факт, що позивач мешкає у квартирі 26 за адресою: м.Дніпро, вул.Жуковського, 39/41.

14.07.1995 року позивачем укладено з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири 26 за адресою: м.Дніпро, вул.Жуковського, 39/41, який був посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4807.

03.02.2016 року позивач склав письмовий запит, адресований ПАТ «Дніпрогаз», у якому прохав у пятиденний строк повідомити йому ким саме, коли, де саме та яким чином виявлено витік газу, вказати номера квартир, у яких відключено газ, пояснити, чому мешканців не було попереджено та чому не повідомлено причини відключення, а також зазначити усі інші відомості, що стосуються відключення газу, надіслати на його адресу (якою зазначено наступну: АДРЕСА_1) завірені копії всіх документів, що відносяться до вказаного випадку, в тому числі «відповідний акт» (обставини складення такого акту позивачем не зазначені), на підставі яких складено «зазначену відповідь» (згідно додатку лист ПАТ «Дніпрогаз» №840/7/7-3 від 28.01.2016 року). Даний запит складено позивачем з посиланням на ст.19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». /а.с.13/

Запит позивача не містить відмітки канцелярії ПАТ «Дніпрогаз» про отримання та реєстрацію документа, є виготовленою за допомогою оргтехніки копією, на якій позивачем, підряд, чорною кульковою ручкою зазначено «вірно ОСОБА_5». Тобто, первісний запит позивача не містив навіть його підпису, не кажучи вже про відмітки відповідача в отриманні такого запиту 03.02.2016 року.

20.01.2016 року позивач звернуся до ПАТ «Дніпрогаз» зі скаргою на протиправне, на думку позивача, відключення частини будинку від газопостачання, вказавши, що відключення відбулось через борги одного з мешканців будинку (кв.26), які погашені 20.01.2016 року, у звязку з чим, вимагав негайно поновлення газопостачання, під загрозою звернення до прокуратури та суду. Також, просив вжити заходів, щодо недопущення таких відключень у майбутньому та притягнути до дисциплінарної відповідальності винних співробітників. Позивачем не запитувалась інформація чи документи, лише викладалось прохання щодо надання обґрунтованої відповіді на скаргу. Адресою позивача зазначено місце його реєстрації: АДРЕСА_2. /а.с.51/

Вказаний запит позивача також не містить доказів нарочного отримання документу відповідачем, тобто, через відповідний відділ обробки вхідної кореспонденції.

ПАТ «Дніпрогаз» 28.01.2016 року за вих.№840/7/7-3 скеровано на адресу позивача: АДРЕСА_2 відповідь на його скаргу, яку товариством отримано 22.01.2016 року за вх.№982-Р, у якій розяснено підстави припинення газопостачання 18.01.2016 року та порядок відновлення газопостачання, з посиланням на норми Правил надання населенню послуг з газопостачання , затверджених постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року. /а.с.51 зворот/

Позивачем надано до суду в якості доказів наступні судові акти:

-Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/8379/16 від 13.02.2017 року, якою визнано протиправними дії Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо направлення скарг ОСОБА_4 від 14.05.2016 року, 17.10.2016 року, 07.11.2016 року до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз»; визнано протиправною бездіяльність Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо не розгляду та ненадання відповідей відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на скарги ОСОБА_4 від 14.05.2016 року, 17.10.2016 року, 07.11.2016 року та зобов'язати Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації надати відповіді на зазначені скарги в порядку, встановленому законом; стягнуто з Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 суми компенсації моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5000 грн., яке містить відмітку про не набрання законної сили; /а.с.14-17/

-Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/4821/16 від 09.03.2017 року, якою визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині не надання відповіді на звернення ОСОБА_4 від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. з питань вжиття заходів щодо відновлення газопостачання квартири ОСОБА_2 адресою: АДРЕСА_1., та щодо притягнення винних осіб до відповідальності; зобовязано Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України розглянути звернення ОСОБА_4 від 17.06.2016р., від 21.06.2016р., від 06.06.2016р., від 04.07.2016р., від 11.07.2016р., від 22.07.2016р. та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», яке містить відмітку про не набрання законної сили; /а.с.18-21/

-Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/13744/16ц від 14.03.2017 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання такими, що містять недостовірні відомості, безпідставними, недійсними та протиправними: журналу №6 прийому аварійних заявок, акту №78 від 18 січня 2016 року, заявки № 873 від 18 січня 2016 року, наряду-допуску №11 від 18 січня 2016 року, листа ПАТ «Дніпрогаз» № 5093/17-2 від 10 червня 2016 року, акту від 08 червня 2016 року та акту № 2020 від 09 червня 2016 року; відшкодування моральної шкоди у сумі 14000 гривень та додатково по 140 гривень за кожен день, починаючи зо дня подачі позову, з 15 серпня 2016 року відмовлено у повному обсязі. Рішення суду містить відмітку про не набрання законної сили;/а.с.22-24/

-Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/21938/16ц від 19.04.2017 року, яким зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» повернути ОСОБА_4 сплачені ним 20 січня 2016 року на особовий рахунок № НОМЕР_1 цьому товариству грошові кошти у сумі 3202 гривні 20 копійок. Рішення суду містить відмітку про не набрання законної сили; /а.с.57-59/

-Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/2049/17 від 24.04.2017 року, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, яка набрала законної сили 19.06.2017 року.

Відповідачем надано копію рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2016 року №201/10286/16, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій щодо розгляду скарги від 14.05.2016р, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Рішення суду не містить відмітку про набрання законної сили. Однак, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.11.2016 року вказане рішення залишено без змін. /а.с.74-78/ Також, відповідачем надано копію рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.09.2016 року у справі №201/10931/16ц, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпрогаз» стосовно розгляду скарги від 06.06.2016, яка не розглянута обєктивно, всебічно, своєчасно, з порушенням пятиденного строку, містить недостовірні дані, не вжиті міри до реагування, не відновлені права, не надана відповідь посадовою особою вищого підпорядкування, зобовязання належним чином розглянути скаргу від 06.06.2016, стягнення моральної шкоди - відмовлено. Рішення суду містить відмітку про не набрання законної сили. /а.с.79-85/

Жодний із вказаних судових актів не містить висновку щодо незаконності відключення відповідачем від газопостачання 18.01.2016 року будинку за адресою: м.Дніпро, вул.Жуковського, 39/41, більш того, надані позивачем судові рішення за участі цих сторін не набрали законної сили, тому не можна вважати встановленими факти, викладені в них.

18.02.2016 року за вих.№1480/17-3 на запит позивача від 03.02.2016 року щодо відновлення газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» скеровано відповідь ОСОБА_4, у якій зазначено, що у зверненні відсутні підстави для надання запитуваної інформації, через відсутність документів, що посвідчують особу заявника та його право власності на майно, або договір на постачання природного газу. Також, зазначено, що запитувана інформація є персональними даними, поширення якої заборонено ст.14 ЗУ «Про захист персональних даних». У випадку надання відповідних документів, які дадуть можливість вважати заявника субєктом персональних даних з відповідним посвідченням особи заявника або за долученими документами будуть вбачатись законні підстави на надання певної інформації чи вирішення питання за звернення ПАТ «Дніпрогаз» надасть відповідну інформацію з урахуванням норм ЗУ «Про захист персональних даних» та ЗУ «Про звернення громадян». Повідомлено про те, що з 01.07.2015 року реалізацію природного газу населенню здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», у звязку з чим, кожен споживач повинен укласти нові договори щодо надання послуг газопостачання відповідно до типового договору. Оплата вартості послуг з газопостачання, зокрема і погашення, яка утворилась до 01.07.2015 року повинна здійснюватися на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання нового постачальника природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Факт реєстрації запиту позивача від 03.02.2016 року за вх.№2180/Р від 08.02.2016 року підтверджується штампом канцелярії ПАТ «Дніпрогаз». Невідповідність вхідної дати проставленій позивачем на самому запиті від 03.02.2016 року пояснюється тим, що запит було надіслано позивачем засобами поштового звязку 04.02.2016 року, про що свідчить квитанція на а.с.94, завірена особисто позивачем.

Судом було також встановлено, що позивач ні до відключення газопостачання, ні після не укладав з ПАТ «Дніпрогаз» або ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» договору на постачання природного газу населенню, відповідно до пояснень представника відповідача особовий рахунок також відкрито на іншу особу, попереднього власника квартири №26.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався ст..ст. 13, 41 Конституції України, ст..ст.1, 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст.16, 23 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496, оцінивши усі докази, у їх сукупності, виходив з того, що позивач не довів, що діями відповідача порушені його права та інтереси, а тому місцевий суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у позовних вимогах по суті, у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення не можуть бути підставою для його скасування, виходячи з наступного.

Звернення ОСОБА_4 до ПАТ «Дніпрогаз» від 03.02.2016, іменоване запитом на інформацію, надійшло до товариства 08.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_3. На момент розгляду запиту ПАТ «Дніпрогаз» володіло даними, що за вказаною у запиті адресою особовий рахунок № НОМЕР_2 було оформлено на ОСОБА_7. У ПАТ «Дніпрогаз» була відсутня інформація, що за вказаною адресою ОСОБА_4 зареєстрований чи йому належить на праві спільної сумісної власності квартира № 14, за якою з заявником не узгоджувалися договірні відносини у визначеному порядку, передбаченому Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.99р. № 2246, які діяли до 16.07.2016 року та умовами Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.15р. № 2496, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.15р. № 2494. Крім того, за адресою звернення газопостачання не припинялося.

Посилаючись у запиті на ст. 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_4 просив надати дані щодо витоку газу за адресою: м.Дніпро, вул..В. Жуковського, 39/41, номери квартир у яких припинено газопостачання та інші дані щодо припинення газопостачання. Окремо просив направити на його адресу завірені копії документів, які мають відношення до припинення газопостачання.

Але, як вище зазначено, даних про ОСОБА_4 як власника чи користувача даною квартирою у товариства не було, оскільки він їх не надавав та не оформив правовідносини щодо надання послуг з газопостачання у відповідності до чинного законодавства. Тому, в першу чергу, відповідачем не було встановлено підстави звернення гр. ОСОБА_4 за даною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, вже згодом товариству стало відомо про те, що ОСОБА_4 є власником кв. № 26 у цьому ж будинку, де особовий рахунок, також, відкрито на іншу особу. З моменту набуття у власність кв. № 26, ОСОБА_4 не звертався до ПАТ «Дніпрогаз» щодо внесення змін до персоніфікованих даних, з наданням особистих документів та правовстановлюючих за вказаним об'єктом нерухомості, та з питання переоформлення особового рахунку на своє ім'я. Тим самим порушуючи вимоги діючого законодавства.

За дослідженими в цій частині обставинами, Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська обґрунтовано зазначив, що оскільки позивачем не переоформлювався особовий рахунок та не укладався договір на газопостачання, відповідачу, об'єктивно не могло бути відомо про фактичне споживання гр. ОСОБА_4 природного газу у побутових потребах, при цьому, відповідач не міг самостійно встановити набуття позивачем у власність квартири АДРЕСА_4. Тому, вимоги відповідача, викладені у відповіді на запит від 18.02.2016 року щодо представлення доказів набуття в право власності квартири, документів, що посвідчують особу є цілком закономірними.

За викладеними обставинами та відповідним мотивуванням суду правомірно зазначено, що заявник бажав отримати інформацію щодо суб'єктів персональних даних без їх згоди. Мова йде, зокрема, про інформацію щодо підстав та обставин припинення газопостачання окремим мешканцям квартир будинку, а також завірені копії документів, які не можуть бути надані без урахування інтересів суб'єктів таких даних та не є публічною інформацією.

Мешканці квартир, зокрема щодо яких стосувався запит, не надавали добровільного волевиявлення щодо надання дозволу на поширення персональних даних та інформації, яка стосуються газопостачання за їхніми адресами. При цьому ст. 5 ЗУ «Про інформацію» визначає, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

В той же час, споживач може безперешкодно отримати інформацію, яка стосується отримання ним відповідних послуг, але заявник не надав підтверджуючих документів, які б вказували на те, що є споживачем відповідних послуг, відтак заявник може отримати виключно ту інформацію, яка є публічною.

Апелянтом не враховано, що будь-яка запитувана вимога про надання інформації, не може суперечити умовам законодавства щодо захисту персональних даних прав осіб чиїх інтересів це може стосуватися, а надання запитуваної інформації може завдати шкоду охоронюваним законом правам інших осіб. А також, не прийнято до уваги інші законодавчі акти, які регулюють відносини у сфері доступу до публічної інформації та встановлених законом обмежень щодо її надання.

Тому, частину запитуваної інформації, в дозволеному законом обсязі, було надано за відповіддю від 02.03.2016 року вих. № 1989/2-2 в порядку ЗУ «Про звернення громадян» та у строки визначені даним законом. Зокрема повідомлено, що за інформацією ПАТ «Дніпрогаз» заявник не є власником квартири № 14 та особовий рахунок оформлено на іншу особу, тому, якщо заявник є відповідальним власником - має звернутися з питання переоформлення особового рахунку та додатково повідомлено, що з питання експлуатації внутрішньобудинкової системи газопостачання має право звернутися до Виробничої експлуатаційної служби № 1. Судом досліджено матеріали справи та обгрунтовано зазначено, що відповідачем правомірно та своєчасно розглянуто запит позивача в порядку ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

За сукупністю всіх перелічених обставин та з посиланням на нижче приведені норми, в іншій частині запитувана інформація та копії документів не були надані заявнику.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічною є інформація, яка міститься в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі інтернет, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на інформаційних стендах. Інформацію, яка відносить до категорії публічної ПАТ «Дніпрогаз» розміщує у друкованих виданнях, на власному сайті dpgor.104.ua, інформаційних стендах та доводить інформацію до споживачів через засоби масової інформації- телебачення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ПАТ «Дніпрогаз», як суб'єкт господарювання, є розпорядником інформації щодо надання послуг та цін на них, тобто виключно ця інформація підлягає наданню в поряду, встановленому Законом.

Отже, вся інша інформація є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом, що передбачено ст.21 ЗУ «Про інформацію». Крім того, таку інформацію віднесено до переліку відомостей, що складають комерційну таємницю і конфіденційну інформацію ПАТ «Дніпрогаз», затвердженого Протоколом засідання Правління ПАТ «Дніпрогаз» від 01.09.2016 року № 01/09-2016 «Порядку доступу до інформації ПАТ «Дніпрогаз». Відповідно до п 5.3 та 5.4 Порядку до такої інформації належать відомості про види та обсяги виконаних робіт (будівельних, ремонтних, профілактичних, аварійно-відновлювальних тощо) та наданих послуг, внутрішня службова документація стосовно їх виконання; інформація про споживачів; внутрішня службова документація на виконані роботи та надані послуги, персональний склад замовників та виконавців робіт тощо.

З урахуванням того, що все викладене не було спростовано позивачем, аргументів на невідповідність зазначених норм обставинам справи надано не було, судом першої інстанції всі обставини перевірено доказами та надано правову оцінку спірним правовідносинам з посиланням на відповідні законодавчі норми, від так, підстав для відповідальності ПАТ «Дніпрогаз» за умовами ст.24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» немає, обґрунтовано віднесено частину запитуваної інформації до інформації з обмеженим доступом, безпідставної відмови у задоволені запиту не надавалося, не вчинялося будь-яких дій щодо приховування чи знищення інформації чи документів, своєчасно надано відповідь.

Крім того, не можуть бути прийняті посилання апелянта, що ПАТ «Дніпрогаз» відмовило у задоволені запиту, оскільки ПАТ «Дніпрогаз» надано відповідь на звернення, яка за змістом та правовою формою не є тотожною з встановленою ч.4 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» формою відповіді про відмову у задоволенні запиту на інформацію.

Тому, звернення було розглянуто в рамках діючого законодавства, а не за особистим баченням заявника.

Також, позивачем не було надано доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтованості її розміру та інших обставин визначених ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., які підлягають обов'язковому врахуванню.

Доводів та посилань на порушення судом норм матеріального права при вирішенні справи апелянтом не наведено.

Посилання скарги щодо необхідності постановлення окремої ухвали по справі стосовно дій судді, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.211 ЦПК України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Виходячи з системного аналізу зазначеної норм, постановлення окремої ухвали є однією з процесуальних форм здійснення правосуддя, що в свою чергу є діяльністю саме суду, тобто саме суд може (має право), здійснити таку процесуальну дію, виконання якої не потребує відповідного клопотання сторони та не є безумовним обовязком суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст.211 ЦПК України.

Решта доводів щодо неправомірності оскаржуваного рішення по суті вимог скарги, зводяться до переоцінки доказів та особистого тлумачення апелянтом норм закону чи особистої негативної оцінки дій судді місцевого суду.

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права під час розгляду справи, оскільки вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Окрім того не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, за таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3