Справа № 415/4252/17
Провадження № 2/415/1577/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.03.2009 року був зареєстрований шлюб з відповідачем ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_6. З травня 2010 вони не мешкають разом з відповідачем, з цього часу відповідач не бачив доньку. 15.07.2011 року рішенням суду шлюб розірвано. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16.06.2011 року у справі № 2-1317, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 аліменти у розмірі ? частини від всіх видів доходів щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Аліменти відповідач не платив жодного разу. Про це свідчить копія вироку Лисичанського міського суду від 24.01.2012 р. Заборгованість по аліментам станом на 01.07.2017 р. складає 64773,04 грн. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не піклується про її фізичний і духовних розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки.

У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила суд позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила х задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи від нього не надходило.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 просила суд позовні вимоги задовольнити та позбавити ОСОБА_5, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також підтримала висновок Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 у відношенні його неповнолітньої дитини.

Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Вислухавши представників позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_7 вважає відповідача ОСОБА_8 таким, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, він не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратив до дитини інтерес.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 17.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис № 333. Батьком дитини записаний ОСОБА_5, матір'ю дитини записана ОСОБА_4.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.03.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 17.03.2009 року, про що складено актовий запис № 97. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище її - ОСОБА_4.

Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15.07.2011 р. у цивільній справі № 2-1316/11 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 17.03.2009 року відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 97, розірвано. Рішення набрало законної сили.

Згідно з вироком Лисичанського міського суду Луганської області у кримінальному провадженні № 1/1214/128/2012 від 24.01.2012 року, ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого, ч. 1 ст. 164 КК України, і призначено йому покарання - у виді суспільних робіт на строк 80 годин.

Згідно з довідкою № 3605 від 31.03.2017, наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Луганської області, на виконанні знаходиться в/л №2-1317 від 15.07.2011, виданий Лисичанським міським судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового рівня для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2011р. і до повноліття дитини. Заборгованість по стягненню аліментів станом на 31.01.2017 рік становить 57886,29 грн.

Згідно з довідкою наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Луганської області №11098 від 20.07.2017 р., що на виконанні знаходиться в/л №2-1317 від 15.07.2011р. Заборгованість по стягненню аліментів станом на 31.01.2017 рік становить 64773,04 грн.

Згідно з характеристикою № 96 від 10.07.2017 року, наданою Комунальним закладом «Лисичанська міська дитячо-юнацька спортивна школа» ОСОБА_6, яка відвідує заклад з 2016 р. приводить та відводить мати ОСОБА_4. Дитина завжди чиста, доглянута.

Згідно з характеристикою, наданою Директором Комунального закладу «Лисичанська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №8» Лисичанської міської ради, ОСОБА_6 навчається у закладі з першого класу, старанна, працелюбна. Виховується матір'ю, батько не приймає участі у вихованні доньки. До школи не з'являється, не цікавиться навчанням.

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 17.07.2017 року, встановлено, що порушень санітарно-гігієнічних норм не знайдено. У квартирі чисто, дитини забезпечена продуктами харчування, одягом.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 4342/01-16 від 12.10.2017 року, Орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, ст.ст. 150, 164-167 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА