АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивачка звернулась із позовом, уточнивши який зазначила, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч на врегульованому світлофором перехресті від вулиці Сім'ї Хохлових на вулицю Дегтярівська в напрямку вулиці Довнар-Запольського в м. Києві проявивши необачність та неуважність не пропустив позивачку, яка рухалась по пішохідному переходу та здійснив на останню наїзд.

Власником автомобіля «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, за полісом обов'язкового страхування АІ/0616045 від 12 вересня 2014 року виданим Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому латерального відростку правої великоберцової кістки із суміщенням та пошкодженням медіальної колатеральної зв'язки правого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості. У зв'язку з цим позивачка до 02 січня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а після виписки лікувалась вдома, цим було завдано матеріальної і моральної шкоди.

22 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_3 ухвалено вирок за яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

22 жовтня 2015 року Апеляційним судом міста Києва вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2015 року був скасований в частині призначеного ОСОБА_3 покарання і постановлений новий, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Страхова компанія не виплатила потерпілій особі страхового відшкодування, відшкодування шкоди позивачка не отримала і від винної особи та власника автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила стягнути на свою користь солідарно з відповідачів 22958.23 грн. матеріальної шкоди, солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 249 933.60 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, та з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 1147.91 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди. (а.с.1-10, 109)

Відповідач ОСОБА_3 і відповідачка ОСОБА_4 заперечували проти позову, просили стягнути 10 458.23 грн. матеріальної шкоди зі страхової компанії. (а.с.72-74, 84-88, 105-108)

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» проти позову заперечував в повному обсязі. (а.с.89-91)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва 19 липня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину задоволено частково. Стягнуто з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 10458,23 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з лікуванням та 522,91 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10477,09 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. В решті позову відмовлено. (а.с.120-124)

В апеляційній скарзі представник відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив змінити оскаржуване рішення зменшити суму в частині стягнення матеріальної шкоди до 826.49 грн. та в частині грошової компенсації моральної шкоди до 41.32 грн. в іншій частині вимог відмовити. На обґрунтування скарги зазначив, що вважав обґрунтованими витрати на лікування лише в сумі 826.49 грн. та відповідно сума грошової компенсації спричиненої моральної шкоди має бути зменшена. (а.с.127-128, 141-143)

Від інших осіб, які беруть участь у справі, апеляційні скарги на рішення районного суду не надходили.

В судовому засіданні представники ТзДВ СК «Альфа-Гарант» - Ліповуз Д.І., ГнатюкС.В. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Позивачка ОСОБА_2, її представник ОСОБА_7 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (а.с.175-177)

Зважаючи на наявність доказів належного сповіщення осіб, які беруть участь у справі, вимоги ст. 3031, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи сторін та апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом ст.ст. 23, 24, 261 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції Закону від 22.09.05р. № 2902-ІV(далі - Закон N 1961-IV), шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема з лікуванням потерпілого.

У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 цього Кодексу).

Відповідні роз'яснення містяться і в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «DaciaLogan», р.н. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч на врегульованому світлофором перехресті від вулиці Сім'ї Хохлових на вулицю Дегтярівська в напрямку вулиці Довнар-Запольського в м. Києві проявивши необачність та неуважність не пропустив позивачку, яка рухалась по пішохідному переходу та здійснив на останню наїзд.

Власником автомобіля «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, за полісом обов'язкового страхування АІ/0616045 від 12 вересня 2014 року виданим Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована. (а.с.29)

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому латерального відростку правої великоберцової кістки із суміщенням та пошкодженням медіальної колатеральної зв'язки правого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 38/Е від 16 лютого 2015 року. (а.с.35-36)

У зв'язку з цим позивачка із 18 грудня 2014 року до 02 січня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а після виписки лікувалась вдома, що підтверджується належно завіреною копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення (історія хвороби № 16572) та випискою з амбулаторної картки. (а.с.30-37, 180-192)

Вказані обставини встановлені набравшими законної сили рішеннями суду у кримінальній справі та сторонами не заперечувались.

Так, 22 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_3 ухвалено вирок за яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. (а.с.15-19)

22 жовтня 2015 року Апеляційним судом міста Києва вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2015 року був скасований в частині призначеного ОСОБА_3 покарання і постановлений новий, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. (а.с.20-22)

За положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Страхова компанія не виплатила потерпілій особі страхового відшкодування, відшкодування шкоди позивачка не отримала і від винної особи та власника автомобіля. (а.с.25-28)

На виконання положень частини 4 ст. 10 ЦПК України, з метою перевірки доводів скарги, колегія суддів забезпечила право сторін надати докази по справі, якими сторони обґрунтовували заявлені вимоги та заперечення, у т.ч. шляхом призначення по справі судово-медичної експертизи для з'ясування належності понесених позивачкою витрат на придбання медичних препаратів та матеріалів, лікування медичному призначенню про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання. Проте такого клопотання особи, які беруть участь у справі не заявили. (а.с.174, 195-196)

Відповідно до ЦПК України, в редакції Закону чинній на час розгляду справи, з власної ініціативи апеляційний суд не вправі призначати таку експертизу.

Тому, колегія суддів, з огляду на положення частини 1 ст. 303 ЦПК України, виходила з наявних у справі доказів, перевірила надані позивачкою та її представником оригінали і копії медичних документів, квитанцій, якими позивачка обґрунтувала завдання їй матеріальної шкоди. (а.с.32-34)

При цьому, колегія суддів визнала обґрунтованими заперечення апелянта щодо відсутності обов'язку страхової компанії відшкодувати 500 грн. благодійного внеску на розвиток травматологічного відділення відповідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3502 від 23 грудня 2014 року, оскільки благодійний внесок не може бути визнаний витратами на лікування.

Інші докази свідчать про понесення позивачкою витрат на лікування від шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією ОСОБА_2, як потерпілої особи, саме від дорожньо-транспортної пригоди від дій водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТзДВ СК «Альфа-Гарант».

Так оспорювана апелянтом квитанція до прибуткового касового ордера № 798 від 18 грудня 2014 року підтверджує сплату позивачкою суми 695 грн. сплачених за актом виконаних робіт № 1070 потерпілою ОСОБА_2 за проведення комп'ютерної томографії колінного суглобу, рахунок № 985-12 від 24 грудня 2014 року та квитанція № 0.0.332983068.1 від 30 грудня 2014 року підтверджують сплату ОСОБА_2 за товар медичного призначення 6480 грн. - набір накісткових імплантів, які підтверджують прямі витрати потерпілої особи саме на лікування від завданої шкоди дорожньо-транспортною пригодою. (а.с.32-34, 180-192)

При цьому, позивачкою заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди саме до страхової компанії, наявність такого обов'язку відшкодування апелянт ТзДВ СК «Альфа-Гарант» не заперечувала, заперечуючи лише розмір відшкодування.

Проте, ці витрати підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я, вони понесені у зв'язку з лікуванням у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів, тому, колегія суддів визнала ці витрати обґрунтованими та такими, що мають бути відшкодовані страховою компанією. (а.с.180-192)

Тому розмір відшкодування понесених позивачкою витрат на лікування має бути зменшений з 10458.23 грн. до 9958.23 грн.

Визначаючи розмір грошової компенсації завданої моральної шкоди в сумі 497.91 грн., колегія суддів виходила з передбаченого Законом обов'язку страхової компанії відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. При цьому, колегія суддів врахувала, що з винної особи стягнуто 10477.09 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали від пригоди.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України, слід зменшити розмір стягуваного судового збору із відповідача на користь держави з 1280 грн. до 1102.40 грн. (551.20 грн. в частині майнових вимог та 551.20 грн. в частині немайнових вимог) за розгляд справи районним судом.

Керуючись ст. 303, п. 1, 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва 19 липня 2017 року змінити в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант», на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, зменшивши її розмір з 10458.23 грн. до 9958 (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 23 коп. та грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, зменшивши її розмір з 522.91 грн. до 497 (чотириста дев'яносто сім) грн. 91 коп.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва 19 липня 2017 року змінити в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант», на користь держави судового збору, зменшивши його розмір з 1280 грн. до 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/10108/2017

Унікальний номер 761/33553/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.

Доповідач Левенець Б.Б.