РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Кліментовській О.М.,

за участю представника

КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

прокурора Смирнової Я.О.,

особи, щодо якої вирішується питання про продовження

госпіталізації у психіатричний стаціонар, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за заявою головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_7 про продовження госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

встановив:

13.11.2017 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, в якій просить постановити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у примусовому порядку. Посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи безтерміново, стан хворої, страждаючої на тяжкий психічний розлад, а саме параноїдну шизофренію, погіршився, вдома лікування не приймала, займається бродяжництвом, ночамине спить, не слідкує за собою, не займається домашнею роботою, агресина до рідних. Впродовж госпіталізації психічний стан хворої нестабільний, часом напружена, підозріла, інструкції не виконує, переживання не розкриває, до чогось прислухається, негативістична до рідних, заперечує неправильну поведінку вдома.

В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали вимоги заяви в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначили, що стан хворої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждаючої на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з 2001 року, в звязку з чим неодноразово проходить лікування у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР, є інвалідом ІІ групи безтерміново, потребує продовження лікування.

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву як обґрунтовану, вважала доцільним її задовольнити.

Особа, щодо якої вирішується питання про продовження госпіталізації у психіатричний стаціонар, ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв'язку з відрядженням, просив продовжити лікування розискул Т.Д. в умовах психіатричного закладу КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР в примусовому порядку.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

У відповідності до положень ст.5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.2 ст.28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально правовими обмеженнями.

Нормою ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Нормою ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

Термін «душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати особу в недобровільному порядку тільки тому,що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм.

Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37.

Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по-перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По-третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Відповідно до Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, а саме принципом 16 встановлюється, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоровя або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.12.2010 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною, призначивши опікуном ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2017 року дозволено госпіталізацію ОСОБА_5, яка народилася 22.05.1971 року, до КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч.2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, страждає на параноїдну шизофренію з безперервно-прогредієнтним перебігом, поточний процес, галюцинаторно-параноїдний синдром. Потребує продовження стаціонарного лікування через погіршення стану здоровя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання, що заява щодо продовження лікування ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.279-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_7 про продовження госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Продовжити лікування у психіатричному стаціонарі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в умовах Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І.Майдан

ОСОБА_8ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст рішення виготовлений 16.11.2017 року.

Суддя С.І.Майдан

ОСОБА_8ОСОБА_1

ОСОБА_2