РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Барсукової В.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним акту про проведенні електронні торги, протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним акту про проведенні електронні торги, протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, відповідно до якого просить суд визнати проведення електронних торгів від 02.04.2015 року з реалізації арештованого майна, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в системі «Сетам» недійсними, визнати протокол ДП «Інформаційний центр « Міністерства юстиції України від 02.04.2015 року № 68737 проведення електронних торгів недійсним, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна № 167 від 08.05.2015 р. на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, виданого на імя ОСОБА_5

В обґрунтування позову посилаються на порушення прав співвласників внаслідок недодержання державним виконавцем та ДП «Інформаційний центр» при проведенні електронних торгів вимог чинного законодавства, зокрема те, що з електронних торгів реалізовано частку у спільній сумісній власності, яка не виділена в натурі, чим порушені права позивача. Органом ДВС не були витребувані копії правовстановлюючих документів, що суперечить Інструкції з примусового виконання рішень, доказів про ознайомлення позивача зі звітом про оцінку майна у матеріалах виконавчого провадження немає, порушено порядок письмового повідомлення боржника .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити в обраний спосіб, зазначаючи, що порушено його конституційне право на житло, оскільки у його квартиру намагається вселитися новий власник 1/3 частини ОСОБА_5

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує з підстав недоведеності порушення прав позивачів, відповідності проведення процедури торгів вимогам законодавства та з підстав обрання неналежного способу захисту. Окрім того, у судових дебатах було заявлено про застосування строку позовної давності. Представник відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в якому вважає його безпідставним, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ДП «Інформаційний центр», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, належним чином сповіщались про день та час розгляду справи, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки квартири №23 у буд . 92 по вул.. Перемоги у м. Запоріжжі.

На виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ перебувало виконавче провадження №ВП 31561259 по виконанню виконавчого листа №2-2350 від 28.02.2012 року виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь Кредитної спілки «Взаємний кредит» заборгованості та судових витрат 134450,00 грн.

Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 12.03.2012 року та в порядку ст. 25,57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2012 року.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровано 1/3 частини квартири №23 , що розташована у будинку № 92 по вул. Перемоги, буд. 92 (форма власності спільна часткова).

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру право власності на нерухоме майно, як встановлено державним виконавцем. відповідно до свідоцтва про право власності на житло №1008 від 10.08.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на квартиру, боржнику належить 1/3 частина квартири №23 .

До того ж, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя №2-2350 від 26.10.2011 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Як слідує із заперечень державного виконавця, 22.08.2014 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна ВП31561259. 02.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. Згідно звіту про оцінку початкова вартість майна за оцінкою експерта становить 98861,00 грн.

Відповідно до тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів державний виконавець після закінчення строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості ?(оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у м.Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, для проведення реалізації майна.

Відповідно до протоколу № 68737 відбулися торги.

20.04.2015 року державним виконавцем складено акт № 31561259 про проведені електронні торги.

На підставі нотаріально посвідченого свідоцтва №167 від 08.05.2015 року ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири №23, що знаходиться у будинку №92 по вулиці Перемоги, у місті Запоріжжі.

Реєстрація права власності здійснена відповідачкою у Державному реєстрі речових прав 08.05.2015 року, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна №01, на підтвердження чого наданий витяг № 37304995. Свідоцтво №167 як правовстановлюючий документ виданий 08.05.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10, відповідно до ст. 62 Закону України «Про нотаріат» на підставі акту державного виконавця «Про проведені електронні торги» від 20.04.2015 року.

Відповідно до свідоцтва «Про право власності на нерухоме майно» № 1008 від 10.08.2007 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження № 1008 від 10.08.2007 року, співвласниками квартири №23, що знаходиться у будинку №92 по вулиці Перемоги, у місті Запоріжжі є ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яким на праві спільної часткової власності кожному належить по 1/3 частини квартири

Також судом встановлено, що 14.01.2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_3 зверталися до суду із позовом до ОСОБА_3, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 про визнання протоколу електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2016 року, яке набрало законної сили 29 вересня 2016 р., у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_3 відмовлено.

Також рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_5, перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю - 1/3 частиною двокімнатної квартири №23, що знаходиться у будинку № 92, по вулиці Перемоги, у місті Запоріжжі.

Вселено ОСОБА_5 у двокімнатну квартиру № 23, що знаходиться у будинку №92, по вулиці Перемоги, у місті Запоріжжі.

Зобовязано ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю - 1/3 частиною двокімнатної квартири №23, що знаходиться у будинку №92 по вулиці Перемоги, у місті Запоріжжі

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як встановлено, підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачем зазначено недодержання державним виконавцем і ДП «ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» під час проведення прилюдних торгів норм Закону та Тимчасового положення щодо визначення об'єкта цих торгів, у результаті яких відбулось відчуження частини квартири, без виділу її в натурі, чим порушені його права.

Умови та порядок виконання рішень судів і інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначено Законом та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року, яка діяла на час спірних відносин).

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання й компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Аналіз положень Закону й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361; ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Позивачем в порядку ст. 60 ЦПК України не доведено порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Стаття 379 ЦПК України, на яку посилається позивач встановлює правило, за яким за поданням державного виконавця судом вирішується питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. В такому випадку стягнення звертається на частку боржника (ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»). Ці правила стосуються майна, яке знаходяться у спільній власності і частка майна не визначена.

Доводи позивача про те, що державний виконавець повинен був звернутися до суду з поданням про виділення частки боржника із спільного сумісного майна у натурі не заслуговують на увагу, оскільки частка боржника ОСОБА_11 так і частки інших співвласників ОСОБА_6 ОСОБА_3 визначені, у вказаному майні є рівними та складають по 1/3 частині, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло №1008 від 10.08.2007 (а.с.7) , а тому у даному випадку не потребується конкретний розподіл майна та розподіл його у натурі, оскільки зазначене питання співвласники ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не позбавлені вирішити з новим співвласником майна ОСОБА_5

До того ж, згідно зі статтями 355, 356, 368 ЦК України належна боржнику ОСОБА_3 частина 1/3 частина квартири не є спільною сумісною власністю двох або більше осіб, а закон не передбачає виділення в натурі частки у праві спільної часткової власності в якості обовязкової та необхідної передумови для звернення на неї стягнення

Отже, підстави позову у цій частині також суперечить положенням ч. 6 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження", яка надає державному виконавцю право звертати стягнення саме на частку боржника у спільному майні.

Слід зазначити що посилання позивача на правові позиції висловлені Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року та в постанові від 15 січня 2014 року у справі № 6-148цс13 є недоречними, оскільки правовідносини, які були предметом судового розгляду у зазначених справах, є відмінними від тих, які мають бути розглянуті в межах даного спору.

Посилання на те, що в квартиру намагається вселилася стороння людина не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, так як чинне законодавство не передбачає обмежень щодо продажу частки житлового приміщення із зазначених підстав.

Що стосується доводів позивача щодо порушень, допущених державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

У позовній заяві та в судовому засіданні позивач не вказував, що бажав брати участь у проведенні прилюдних торгів, не сплачував ніякі внески (реєстраційні тощо), посилалась тільки на те, що 1/3 частина квартири, реалізованої на прилюдних торгах, є його власністю та він не повідомлявся про дату проведення торгів і не погоджується з ціною, за якою було реалізовано квартиру, однак зазначене не знайшло свого підтвердження.

Сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними.

Інші зазначені порушення, на які посилається ОСОБА_3, у будь - якому випадку не тягнуть за собою визнання недійсними результатів прилюдних торгів.

Отже, наведені позивачем порушення не вплинули на результат прилюдних торгів, а тому у задоволенні вимог ОСОБА_3 у тому числі і похідних, слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 57- 61,212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним акту про проведені електронні торги, протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Н.І. Рибалко