Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря Брагіній І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого у всіх правах та обовязках виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 338-01108-К від 22.08.2008 року, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит на загальну суму 50000 доларів США, зі сплатою 14% річних строком до 02.08.2023 року.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, в зв*явку з чим, станом на 01.03.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 50 559 (п*ятдесят тисяч п*ятсот п*ятдесят дев*ять) доларів США 68 центів, яка складається з суми заборгованості за кредитом 39 644 доларів США 13 центів, заборгованості по відсоткам 10 915 доларів США 55 центів, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 свою позицію по суті позову висловила шляхом подання заперечень в ході розгляду справи в суді, однак в судове засідання не з*явилась з невідомих причин, викликалася шляхом направлення судової повістки.

Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування.

З матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За адресою реєстрації відповідачці, були направлена судова повістка,яка повернута установою пошти в зв*язку із закінченням терміну зберігання.

Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За таких обставин суд відповідно до ст. 169 ЦПК розглянув справу без участі позивача та відповідача, на підставі доводів позивача, що викладені в позові, матеріалів, доданих до нього, та наданих відповідачем заперечень.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого у всіх правах та обовязках виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 338-01108-К від 22.08.2008 року, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит на загальну суму 50000 доларів США, зі сплатою 14% річних строком до 02.08.2023 року, про що надано копію кредитного договору № 338-01108-К від 22.08.2008 року (а.с. 5-30), заяву на видачу готівки (а.с. 27).

Додатковою угодою № 1 сторони обумовили , що погашення кредиту здійснюється починаючи з наступного місяця за місяцем укладення договору, 20 числа кожного місяця, а останній платіж позивальник повинна сплатити у вересні 2023 році.

Позивача було ознайомлено із розписом сукупної вартості кредиту (а.с. 16-18).

Додатковою угодою № 2 від 05.11.2010 року було змінено графік платежів.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом заперечень відповідач зазначила, що вимоги позивача згідно позовної заяви та наданих розрахунків є різними, оскільки в позові зазначена заборгованість за тілом кредиту в сумі 39644,13 доларів США, а в розрахунку наданому в якості доказу зазначена сума 31044, 13 доларів США.

Як встановлено судом з розрахунку заборгованості, що відповідач ОСОБА_1 в період дії договору свої зобовязання за договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 01.03.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 46 371 (сорок шість тисяч триста сімдесят один) доларів США 92 центів, яка складається з суми заборгованості за кредитом 35 456 доларів США 37 центів, заборгованості по відсоткам 10 915 доларів США 55 центів.

Саме сума 46 371 (сорок шість тисяч триста сімдесят один) доларів США 92 центів підтверджена розрахунком, тому суд бере за увагу розрахунок заборгованості в якості доказу існування заборгованості, замість тверджень позивача викладених в позові щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 також під час розгляду справи судом заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, з посиланням на те, що останній платіж нею був зроблений 26.08.2009 році,а позивач звернувся до суду із позовом лише в квітні 2016 року.

Перевіряючи доводи відповідача суд виходить з наступного.

З матеріалів кредитної справи, які наявні у суду, видно, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань п. 1.1.1, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 21 серпня 2023 року.

Графік платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом із наданого розрахунку, ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та відсотків з 03.02.2014р., з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 21 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 20 числа місяця в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Так в судовому засіданні судом встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 внесено 03.02.2014року в сумі 344 доларів США, тобто позивачем при зверненні до суду із позовом в березні 2016 року не пропущено строк позовної давності.

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 зазначала, що відповідно до 4.4 кредитного договору, а також додаткових угод, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником обов*язків визначених п. 3.3.7, 3.3.8 договору протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким що сплив, і настають обов*язки позичальника повністю погасити кредит і виконати інші фінансові зобов*язання перед банком протягом одного календарного дня.

Зважаючи на вказану умову договору, сторони узгодили, що строк користування кредитом вважається таким, що сплив якщо позичальник не виконує зобов*язання по погашенню кредиту, тобто з цього часу у банка настають підстави для вимог щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Так позивачем 06.10.2014 року за № 08.706.-298/96-13521 направлено вимогу на адресу відповідача про усунення порушень, яку отримано уповноваженою особою 23.10.2014 року.

Доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, або частково, відповідачем не надано.

Оскільки відповідач свої зобовязання за договором укладеним з позивачем, виконувала не належним чином, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом про захист порушеного права, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у розмірі який підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того, слід зауважити, що під час розгляду справи суд сприяв відповідачеві в отриманні доказів на підтвердження реального розміру заборгованості, призначавши двічі проведення судової економічної експертизи, однак ухвала суду була повернута із матеріалами справи без виконання в зв*язку із несплатою коштів за проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 18 846 грн. 57 коп.

На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 258,509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» р/р 0005, МФО 300023, заборгованість по кредитному договору № 338-01108-К від 22.08.2008 року в сумі 46 371 (сорок шість тисяч триста сімдесят один) доларів США 92 центів, яка складається з суми заборгованості за кредитом 35 456 доларів США 37 центів, заборгованості по відсоткам 10 915 доларів США 55 центів.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» р/р 0005, МФО 300023, судовий збір в сумі 18 846 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 57 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко