Провадження № 2/161/4425/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 грудня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Черняка В.В.

з участю секретаря Заболотька Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку № 52 по вул.Симиренка в м. Луцьку на підставі договору довічного утримання (догляду), посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області за № 386 від 18.04.2017 року. Крім нього, в даному будинку зареєстровані: його мати - ОСОБА_5 та її донька з сімєю - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вказує, що відповідачі вже більше десяти років не проживають в будинку, оскільки мають власне житло, не приймають участі в його утриманні, не оплачують комунальні послуги.

З огляду на наведе, просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52 та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 за реєстровим номером 386 (а.с. 9-11). Право власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження зареєстровано у визначеному законом порядку (а.с.12-13).

З копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що у вищевказаному будинку зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.16).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Позивач зазначає, що реєстрація відповідачів в належному йому на праві власності будинку перешкоджає йому у повній мірі розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сімї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З долучених до матеріалів справи пояснень, відібраних дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 від 07 жовтня 2017 року вбачається, що в результаті проведеної перевірки на факт проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: м. Луцьк, вул..Симиренка, 52, сусіди підтвердили, що вказані особи за місцем реєстрації не проживають більше десяти років.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 214 215, 226 ЦПК України, на підставі ст.405 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Симиренка, 52.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок, по 213 (двісті тринадцять) гривень 33 копійки з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.