АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2435/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1787/К/17 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» (надалі - ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на те, що 04 липня 2013 року з ним стався нещасний випадок, у зв'язку із чим був складений акт про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК у 2013 році йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 70 % та визнано інвалідом другої групи.

Вважає, що у зв'язку з нещасним випадком йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 213 360,00 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи, а матеріалами справи не підтверджено винних дій відповідача. Також, зазначає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, визначений без урахування всіх обставин справи.

Крім того, наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, про що було повідомлено позивача та саме він був зобов'язаний дбати про особисту безпеку.

Представник відповідача ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», будучи завчасно (28.09.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки про виклик в судове засідання на 28.11.2017 року - а.с. 60), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 працював на посаді гірника очісного забою четвертого розряду на ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка».

03 липня 2013 року о 12 годині 45 хвилин, при виконанні трудових обов'язків, з позивачем стався нещасний випадок (обвалення та обрушення породи), у зв'язку із чим він отримав наступні травми: забійні рани голови; закрита травма грудної клітини; здавлення грудної клітини; закрита травма живота, забій передньої черевної стінки; забої, садна тулуба, нижніх кінцівок; компресійний перелом тіла хребта; компресійно-оскольчатий перелом тіла хребта.

Комісія з розслідування нещасного випадку, що стався 03 липня 2013 року о 12 годині 45 хвилин з гірником очісного забою четвертого розряду ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» ОСОБА_4, прийшла до висновку, що причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій території; невиконання посадових обов'язків начальником дільниці №17 шахти «Ювілейна» та виконуючим обов'язки головного інженера шахти «Ювілейна» ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», про що було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 08 липня 2013 року (а.с. 8-11) та Акт форми Н-1 № 6 від 08 липня 2013 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом (а.с. 6-7)

Висновком МСЕК від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_4 первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 70 % та визнано інвалідом другої гури (а.с. 4).

При наступному переогляді 05 жовтня 2016 року ОСОБА_4 встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з наступним переоглядом 01 листопада 2017 року (а.с. 5).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем та про те, що саме ОСОБА_7 був зобов'язаний дбати про особисту безпеку, колегією суддів відхиляються, оскільки ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок саме власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та значно завищений не відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, в повній мірі враховано причини настання нещасного випадку, характер отриманих травм, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: