Справа № 467/814/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.

прокурора Мокряка І.М.,

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від імені якого виступає Миколаївське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, фермерське господарство «Яковенко Альона Олександрівна», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від імені якого виступає Миколаївське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

Позивач зазначав, що за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству № 80 від 17 грудня 2008 року, укладеним між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств, що є юридичною особою та фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна», останнє отримало кошти у розмірі 50000 грн. з умовою повернення їх до 15 листопада 2012 року у розмірі 25000 грн., до 15 листопада 2013 року у розмірі 25000 грн. з кінцевим терміном повернення грошових коштів до 15 листопада 2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 27 березня 2009 року, між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна № 129 заставною вартістю 56850 грн., загальною площею 62,56 кв.м., жилою площею 36,58 кв.м., який складається із: сараю (саман), зазначений на плані літерою Б, сараю (саман), зазначений на плані літерою В, погреба ( бут) зазначений на плані літерою Пг, гараж (цегла) зазначений на плані літерою Г, сарай (ракушняк) зазначений на плані літерою Д, басейн (оцементований) зазначений на плані за №1 огорожа, метал, шифер, зазначений на плані за № 2,3 і на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22271008 від 25 березня 2009 року належить відповідачу.

11 січня 2013 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» укладено договір про внесення змін до договору № 80 від 17 грудня 2008 року за умовами якого фермерське господарство повинно було повернути кошти позивачу у строк до 15 листопада 2012 року 15000 грн., до 15 листопада 2013 року 35000 грн.

Не дивлячись на належну договірну поведінку Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, фермерське господарство «Яковенко Альона Олександрівна» належним чином не виконало.

Станом на 24 квітня 2017 року заборгованість складала 34102 грн. 64 коп., з яких:

33000 грн. прострочена сума основного боргу, 245 грн. інфляційні втрати, 857 грн. 64 коп. пеня.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, в особі Миколаївське відділення заборгованість за договором № 80 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству «Яковенко Альона Олександрівна» 34102 грн. 62 коп. звернувши стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна (Центральна) № 129, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2017 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ФГ «Яковенко Альона Олександрівна», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Представник Миколаївського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні, з урахуванням уточнених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у його змісті. Просив суд про задоволення позову. Заперечення відповідача проти позову вважав безпідставними.

В судове засідання відповідач та його представник не з»явилися, із наданих відповідачем заперечень проти позову, вбачається, що він просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем було порушено ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», не визначено початкової ціни продажу предмета іпотеки, у спірному іпотечному будинку зареєстровані неповнолітні діти, та прокурором не надано належних повноважень для звернення з даним позовом до суду.

Представник органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та просила при винесенні рішенні не порушувати права малолітніх дітей.

Представник ФГ «Яковенко Альона Олександрівна» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, хоча про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 17 грудня 2008 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств, що є юридичною особою та фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна», було укладено договір про надання фінансової підтримки фермерському господарству № 80 в сумі 50000 грн. для виробництва, переробки, збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності з кінцевим терміном повернення 15 листопада 2013 року (а.с. 23).

Згідно копії платіжного доручення № 761 від 25 грудня 2008 року Український державний фонд підтримки фермерських господарств перерахувало фермерському господарству «Яковенко Альона Олександрівна» 50000 грн. згідно вказаного договору (а.с. 24)

В забезпечення зобов'язань за договором №80 від 17 грудня 2008 року, 27 березня 2009 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна № 129 заставною вартістю 56850 грн., загальною площею 62,56 кв.м., жилою площею 36,58 кв.м., який складається із: сараю (саман), зазначений на плані літерою Б, сараю (саман), зазначений на плані літерою В, погреба ( бут) зазначений на плані літерою Пг, гараж (цегла) зазначений на плані літерою Г, сарай (ракушняк) зазначений на плані літерою Д, басейн (оцементований) зазначений на плані за №1 огорожа, метал, шифер, зазначений на плані за № 2,3 і на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22271008 від 25 березня 2009 року належить відповідачу (а.с. 25-27).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 28, 30-34) житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна № 129 на праві приватної власності належить ОСОБА_2

Відповідно до заяви, завіреної у нотаріальному порядку (а.с. 29 зворот), дружина ОСОБА_2- ОСОБА_7, дала згоду на передачу в іпотеку майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою вул. Леніна № 129, смт Арбузинка, Миколаївської області.

Згідно рішення Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 16 листопада 2015 року № 11 вулиця Леніна в смт. Арбузинка перейменована на вулицю Центральна (а.с. 94)

11 січня 2013 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» укладено договір про внесення змін до договору № 80 від 17 грудня 2008 року за умовами якого фермерське господарство повинно було повернути кошти позивачу у строк до 15 листопада 2012 року 15000 грн., до 15 листопада 2013 року 35000 грн. (а.с. 22).

Як видно, Українським державним фондом підтримки фермерських господарств було виконано умови договору № 80 від 17 грудня 2008 року, однак фермерське господарство же покладені на нього згідно Договору обов'язки в частині повернення грошової суми, належним чином не виконувало.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, (а.с. 97-98) позов прокурора Арбузинського району Миколаївської області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової підтримки, задоволено.

Стягнуто із фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна» солідарно з ОСОБА_3, фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна» солідарно з ОСОБА_8, фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна» солідарно з ОСОБА_5 на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованість за договором про надання фінансової підтримки у розмірі 34102 грн. 64 коп. (33 000 грн. сума основного боргу, 857 грн. 64 коп. пеня, 245 грн. - сума інфляційних втрат) та судові витрати.

У звязку з відсутністю у боржників майна та коштів, виконавчі листи, видані на підставі вказаного рішення суду, державними виконавцями було повернуто без виконання (а.с. 11-17)

Відповідно до наданого до суду розрахунку (а.с. 82, 95-96) заборгованість фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна» за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству № 80 та додатком до нього, станом на 23 січня 2014 року, та як зазначив прокурор, станом на 24 квітня 2017 року, складає 34102 грн. 64 коп., з яких: 33000 грн. прострочена сума основного боргу, 245 грн. інфляційні втрати, 857 грн. 64 коп. пеня.

Розмір заборгованості по кредитному договору відповідач не оспорював та такий не заперечував.

08 листопада 2016 року Миколаївським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств ОСОБА_2 надіслано повідомлення про порушення фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» договірних зобовязань та запропоновано повернути заборгованість в сумі 34102 грн. 64 коп. (а.с. 35-36)

Згідно п. 1.1 іпотечного договору, такий забезпечує вимоги іпотекодержателя, які випливають з договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 80 від 17 грудня 2008 року, за умовами якого господарство зобовязується перед іпотекодержателем повернути надану йому фінансову підтримку до 15 листопада 2013 року.

Відповідно до п.3.1.5 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна № 129, вартість якого відповідно до п. 1.4 даного договору складає 56850 грн. А тому початкову ціну житлового будинку слід визначити у розмірі 56850 грн., яку сторони погодили при укладанні іпотечного договору (п. 33.4).

Відповідно до п. 5.1, 5.2.2 договору іпотеки визначено право іпотеко держателя звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі, якщо фермерським господарством будуть порушені умови виконання договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству

Як видно, права Українського державного фонду підтримки фермерських господарств порушуються у звязку з невиконанням договору про надання фінансової підтримки фермерському господарству «Яковенко Альона Олександрівна», в наслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на ту обставину, що Миколаївським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств не надіслано на його адресу вимогу, не заслуговують на увагу, оскільки така процедура дотримана, про що маються письмові докази на а.с. 35-36.

Крім того, невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду в будь-який час за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на відсутність у вимогах позову початкової ціни продажу предмета іпотеки, на яке має бути звернене стягнення, виходячи з наступного.

За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

За змістом ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Однак, вартість предмета іпотеки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна № 129, відповідно до п.1.4 договору іпотеки складає 56850 грн. А тому початкову ціну житлового будинку слід визначити у розмірі 56850 грн., яку сторони погодили при укладанні іпотечного договору.

А тому, у договорі іпотеки від 27 березня 2009 року сторони визначили вартість предмета іпотеки в 56850 грн. (п. 1.2, 1.4.).

Таким чином, матеріали справи містять погоджену (у розумінні ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку») між іпотекодавцем і іпотекодержателем ціну продажу предмета іпотеки, що за відсутності інших наданих сторонами доказів є достатнім для виконання судом вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Посилання відповідача щодо порушення прав неповнолітніх чи малолітніх дітей під час розгляду заявлених вимог, є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

В п. 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі у справі № 6-589цс16.

Верховний Суд України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-384цс15 висловив правову позицію про те, що коли власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Згідно довідки Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 31 травня 2017 року № 1690 (а.с. 85) у житловому будинку, що є предметом іпотеки, проживають неповнолітні ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року № 6482 (а.с. 101) у житловому будинку, розташованому за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна (Центральна) № 129 зареєстровані неповнолітні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії будинкової книги (а.с. 99-100) діти зареєстровані у вказаному будинку від дня їх народження.

З матеріалів справи вбачається, що діти не є власниками іпотечного майна.

Тобто, на час укладення договору іпотеки між позивачем та відповідачем 27 березня 2009 року неповнолітня дитина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована у будинку, що є предметом іпотеки.

Відповідно до п. 2.1.10 Іпотечного договору, іпотекодавець, яким є ОСОБА_2, підписуючи цей договір, підтверджував факт відсутності у нього неповнолітніх дітей, житлові права яких могли б бути порушені при посвідчені цього договору.

Однак, слід зазначити з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 взагалі не оскаржував вищезазначений договір іпотеки у встановленому законом порядку.

Також, попередня згода органу опіки та піклування потребується на здійснення правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти.

У даній цивільній справі заявлені вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно з його подальшою реалізацією з прилюдних торгів з метою погашення заборгованості за кредитним договором, стягнутої за судовим рішенням, а тому заперечення відповідача в даній частині щодо порушення прав неповнолітніх та малолітніх дітей є безпідставними.

Посилання відповідача на ту обставину, що заявлені вимоги фактично вдвічі менші ніж фактична вартість предмета іпотеки, тобто посилається на співмірність між розміром простроченої заборгованості боржника із вартістю іпотечного майна, не може підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, ч. 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-340цс15 від 04 листопада 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Безпідставними є заперечення відповідача щодо участі прокурора у даній справі.

Так, ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями.

У статті 15 ЦК України безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.

Так, крім органів, зазначених у статті 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.

За частиною другою статті 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом) покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Обґрунтовуючи позов керівник Первомайської місцевої прокуратури зазначив, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересам держави. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів, права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі, переходить до держави. Невиконання вимог договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» призводить до недоотримання державним бюджетом коштів, запланованих на реалізацію державних цільових програм щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, що завдає значної шкоди державі.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

У цьому випадку прокурор, залишаючись особою, яка за законом здійснює право на захист прав, свобод та інтересів інших осіб (стаття 45 ЦПК), набуває права позивача.

Така правова позиція ґрунтується на висновках Верховного Суду України, викладених в постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки

Як видно, відповідачем не спростовано вимоги позивача, тому заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з ОСОБА_2 сплачені судові витрати в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від імені якого виступає Миколаївське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, фермерське господарство «Яковенко Альона Олександрівна», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором № 80 від 17 грудня 2008 року про надання фінансової підтримки фермерському господарству та договором від 11 січня 2013 року про внесення змін до договору № 80 від 17 грудня 2008 року, укладеним між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» в сумі 34102 грн. 64 коп., з яких: 33000 грн. прострочена сума основного боргу, 245 грн. інфляційні втрати, 857 грн. 64 коп. пеня, звернути стягнення на підставі іпотечного договору від 27 березня 2009 року, укладеного між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_12 за реєстровим № 392 на предмет іпотеки:

- житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт Арбузинка, вул. Леніна (Центральна) № 129 заставною вартістю 56850 грн., загальною площею 62,56 кв.м., жилою площею 36,58 кв.м., який складається із: сараю (саман), зазначений на плані літерою Б, сараю (саман), зазначений на плані літерою В, погреба (бут) зазначений на плані літерою Пг, гараж (цегла) зазначений на плані літерою Г, сарай (ракушняк) зазначений на плані літерою Д, басейн (оцементований) зазначений на плані за № 1 огорожа, метал, шифер, зазначений на плані за № 2, 3 належний ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим № 464 від 12 квітня 1990 року, зареєстрованого Арбузинським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області в книзі № 1 за № 20 про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 березня 2009 року за № 22271008.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження, під час проведення примусових дій державною виконавчою службою за початковою ціною предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі не нижчою 56850 грн., але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалась на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_1 на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , банк ДКСУ м. Києва МФО 820172) 1600 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_13