20.11.2017 Справа № 756/9461/16-ц
Унікальний номер 756/9461/16-ц
Справа № 2/756/761/17
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

20 листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участю секретаря Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа - ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом проживати у громадянському шлюбі з 1 січня 2002 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у сторін народилась дочка ОСОБА_4.

Позивач зазначає, що з 2009 р. відповідач ОСОБА_2 із нею та їх спільною дитиною разом не проживає, за відомостями отриманими від друзів, він має нову сім'ю, зв'язку із колишньою цивільною дружиною не підтримує та з дочкою не спілкується. 27.08.2015 року Оболонським р/с м. Києва було винесено рішення про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та видано відповідний виконавчий лист, але на даний час виконати рішення суду не є можливим, оскільки, не відома адреса проживання або перебування ОСОБА_2

Як вказано у позові, позивач та її донька проживають та зареєстровані у квартирі, яка була придбана на спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2008 р. за адресою АДРЕСА_1, і за спільні кошти фактичного подружжя у вищезазначеній квартирі було зроблено ремонт, придбано меблі та все необхідне обладнання. 25.01.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Подільського УП ГУНП у м. Києві із заявою про розшук чоловіка, але отримала відповідь, що за адресою реєстрації той не проживає, можливо проживає у своїх батьків у м. Ізяслав, Хмельницької області, але точно це встановити не вдалося.

Позивач вказує на те, що останні 7 р. тільки вона опікується сумісно нажитим майном (квартирою) подружжя, сплачує всі належні рахунки, робить за власний кошт необхідні поточні ремонтні роботи. Зазначає, що їй вдалося знайти мобільний телефон відповідача та у телефонній розмові він визнав, що АДРЕСА_2 було придбано за спільні кошти та він не проти оформити ? на дочку замість сплати аліментів, а ? визнати власністю позивачки, але з тих пір ОСОБА_2 не знайшов часу, щоб приїхати до Києва та вчинити обіцяний правочин.

Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 із 01.01.2002 р., визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позов уточнив та просив суд визнати за позивачем право власності на 2/3 частину АДРЕСА_5.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання так і не з'явився, належним чином був повідомлений.

Представник 3 особи ОСОБА_3 також в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений.

Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини викладені нижче.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом проживати у громадянському шлюбі з 1 січня 2002 року. При цьому ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у сторін народилась дочка ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

З аналізу норм ст. 74 СК України та ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можливо встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2009 року ОСОБА_2 із ОСОБА_1 та їх спільною дитиною разом не проживає, за відомостями отриманими від друзів, він має нову сім'ю, зв'язку із колишньою цивільною дружиною не підтримує та з дочкою не спілкується. Також 27.08.2015 р. Оболонським р/с м. Києва було винесено рішення про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та видано відповідний виконавчий лист, але на даний час виконати рішення суду не є можливим, оскільки, не відома адреса проживання або перебування ОСОБА_2

У відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 01 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Тому суд вважає встановленим у судовому засіданні юридичний факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу із 2002 р. до 2009 р. включно за адресою АДРЕСА_1, а тому задовольняє в цій частині даний позов.

У відповідності до ст. 63 СК України „Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними".

Норми ст. 69 СК України визначають, що: „Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою".

Вирішуючи питання щодо визнання спільною сумісною власністю позивача та відповідача АДРЕСА_6 та визнати за позивачем право власності на 2/3 частину квартири АДРЕСА_4, то суд виходить с того факту, що саме позивач та її малолітня дитина проживають та зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_7 (.а.с. 113), а сама квартира придбана за час їх спільного мешкання однією сім'єю, і тому з урахуванням потреб дитини та її місця мешкання із своєю матір'ю, також в цій частині задовольняє даний позов у повному об'ємі.

Тому враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 63, 69, 74 СК України, ст. 10, 15, 30, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із січня 2002 р. по 2009 р.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) право власності на 2/3 частину АДРЕСА_5, загальною площею 68,90 кв.м. та житловою площею 40,90 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 діб з дня отримання його копії.

Суддя К.А. Васалатій