Провадження № 22-ц/780/4076/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 26 05.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Березовенко Р.В., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом та просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить відповідачу на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 57 776,63 доларів США, що по курсу НБУ становить 1 433 785 грн. 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 вересня 2018 року. У подальшому до кредитного договору вносилися зміни згідно додаткових умов. У якості забезпечення зобов'язань за договором кредиту від 29 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого в іпотеку банку передано трикімнатну квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить відповідачу на праві приватної власності. Зобов'язання за кредитним договором від 29 вересня 2008 року позичальником не виконані, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язання.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що останній платіж був здійснений відповідачем 20 січня 2015 року, що свідчить про те, що відповідач визнав свої зобов'язання. На думку позивача, вказаними діями позичальника було перервано строк позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/42/08-Пі, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22 000 доларів США зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення 28 вересня 2018 року.

29 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 09/І-143, згідно якого у якості забезпечення виконання ОСОБА_3 всіх зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/42/08-Пі від 29 вересня 2008 року та виконання зобов'язань, що випливають з цього договору, передано в іпотеку нерухоме майно, яким є трикімнатна квартира загальною площею - 49,2 кв. м., житловою площею - 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та належить відповідачу на праві приватної власності.

У подальшому до іпотечного договору № 09/І-143 від 29 вересня 2008 року сторони вносили зміни, а саме: 24 липня 2009 року до пп. 1.4.1 п. 1.4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29 вересня 2008 року та 26 листопада 2010 року до пп. 1.4.1, 1.4.2 п. 1.4 іпотечного договору № 09/І-143 від 29 вересня 2008 року.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість ОСОБА_3 перед банком станом на 04 серпня 2016 року становить 57 776,63 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 21 736,07 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 23 230,64 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 986,23 доларів США, що еквівалентно 74 106 грн. 31 коп., та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 9 823,69 доларів США, що еквівалентно 243 784 грн. 77 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивач пропустив строк позовної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість. Оскільки з метою забезпечення виконання зобов'язань в іпотеку було передано нерухоме майно, позивач просить звернути на нього стягнення з метою погашення заборгованості позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. Однак, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 11 листопада 2008 року позичальником було здійснено платіж на виконання умов договору. У листопаді 2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, з якої вбачається, що сторони договору змінили кінцевий термін повернення коштів, встановили нову процентну ставку у розмірі 15,99 % та виклали графік погашення заборгованості в новій редакції. Згідно даного графіку позичальник зобов'язаний внести наступний платіж до 20 червня 2012 року, тобто сторони договору відстрочили наступний платіж до червня 2012 року.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості наступний платіж було внесено 24 жовтня 2014 року, а останній - 20 січня 2015 року . Таким чином, з моменту укладення кредитного договору і до січня 2015 року позичальником вчинялися дії щодо визнання ним боргу, а саме укладалися додаткові угоди до договору та сплачувалися кошти на виконання його умов. Внесення коштів позичальником 20 січня 2015 року також підтверджується заявою про переказ готівки на суму 80 доларів.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи обов'язку.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що в порушення вимог ст. 559 ЦК України без її згоди було збільшено відсоткову ставку з 15 % на 15,99 %.

Однак відповідно до п. 6.5 договору іпотеки ,у разі внесення змін та /або доповнень до договору кредиту без внесення відповідних змін до цього договору, які будуть збільшувати розмір основного зобов'язання, вказаного у п. 1.4 цього договору іпотека предмета іпотеки не припиняється, при цьому буде вважатись, що такою іпотекою буде забезпечується виконання основного зобов'язання в розмірі, вказаному у п. 1.4 цього договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком застосовано відсоткову ставку у розмірі 15 %, тобто позивач врахував п.п.1.4, 6.5 договору іпотеки.

Враховуючи зазначене, розмір заборгованості, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, становить: заборгованість за кредитом у розмірі 21 736, 07 доларів США, що станом на 15 листопада 2016 року за курсом 25,7512 грн. (день звернення до суду з позовом) еквівалентно 559 729 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 23 230, 64 доларів США, що еквівалентно 598 216 грн. 86 коп.

Що стосується заборгованості за пенею, стягненню підлягає пеня за останній рік перед зверненням до суду з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом 15 листопада 2016 року, а тому стягненню підлягає пеня за період з 15 листопада 2015 року по 02 серпня 2016 року (по період, який зазначений позивачем у розрахунку заборгованості).

Так, за вказаний період згідно з розрахунком банку (а.с. 21) розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 50 749 грн. 99 коп., а розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 168 060 грн. 16 коп. (а.с. 21-24)

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ПАТ «Укрсоцбанк» надав звіт № ВА 171109-003 про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_3 загальною площею 49,2 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3, яка є предметом іпотеки. Згідно вказаного звіту ринкова вартість зазначеної квартири становить 449 393 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 вказує на те, що висновок про вартість предмета іпотеки, наданий позивачем, є незаконним, а оцінка майна протиправною. Однак, відповідач не надав жодних доказів того, що вартість предмета іпотеки є значно вищою, ніж та, яка зазначена у звіті про незалежну оцінку вартості квартири.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку для звернення до суду з даним позовом. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме на 96,02 %, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 43 366 грн. 67 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В ИР І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/42/08-Пі від 29 вересня 2008 року, а саме: заборгованості за кредитом у розмірі 21 736 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять шість доларів США), 07 центів, що станом на 15 листопада 2016 року еквівалентно 559 729 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять гривень), 88 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 23 230 (двадцять три тисячі двісті тридцять доларів США), 64 центи, що еквівалентно 598 216 (п'ятсот дев'яносто вісім тисяч двісті шістнадцять гривень), 86 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 50 749 (п'ятдесят тисяч сімсот сорок дев'ять гривень), 99 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 168 060 (сто шістдесят вісім тисяч шістдесят гривень), 16 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 09/І-143 від 29 вересня 2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_3 загальною площею - 49,2 кв.м., житловою площею - 35,4 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області 30 квітня 1993 року за № 4014 шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 449 393 (чотириста сорок дев'ять тисяч триста дев'яносто три гривні).

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2, проживаючої по АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», місце знаходження - вул. Ковпака, 29, м. Київ, , судовий збір у розмірі 43 366 (сорок три тисячі триста шістдесят шість гривень), 67 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Березовенко Р.В.

Кашперська Т.Ц.