Провадження № 2-о/201/201/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді Федоріщева С.С.,

за участі секретаря судового засідання - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті на особи на тимчасово окупованій території,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стан про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Єнакієве, Донецької області.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Єнакієве, Донецької області. У заяві вказується, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник заінтересованої особи Соборного районного у м. Дніпрі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 (а.с.7), яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв'язку з укладенням шлюбу (а.с.7).

За твердженням заявника, ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні в м. Єнакієве Донецької області помер його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надані:

- копія паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_2 (а.с 8);

- копія довідки про причину смерті ( а.с. 10);

- копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9);

- відмова у проведенні державної реєстрації смерті (а.с.11).

Даючи оцінку допустимості свідоцтву про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2, довідці про причини смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та вищезгаданим документам, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_2 для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги надані свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2, довідку про причини смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та вищезгадані документи вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Єнакієве, Донецької області, Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть батька.

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Окрім того, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218, 234, 235, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті на особи на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Єнакієве, Донецької області, Україна.

Рішення допустити негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили. після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Федоріщев