Дата документу 05.12.2017
Справа № 320/3704/17
Провадження № 2/320/2533/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі Фурсовій Л.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 8,10 га, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-ЗП №014820.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11.04.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якого по довіреності діяла ОСОБА_3 укладено договір міни земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №014820, площею 8,1 га, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 та зареєстрований за №2589. У той же день всі істотні умови договору сторонами були виконані, зокрема ОСОБА_1 було передано Державний акт про право приватної власності на землю для подальшого оформлення, а він передав ОСОБА_2 обумовлені будівельні матеріали. З того часу ОСОБА_1 відкрито, безперервно володіє спірною земельною ділянкою.

З метою належного оформлення своїх прав ОСОБА_1 звертався до нотаріуса, однак, 20.04.2017 реєстратор відмовив йому у здійснені реєстрації, оскільки ОСОБА_1 не надав оригіналів документів необхідних для державної реєстрації прав.

У звязку з чим ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до п. 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

11.04.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір міни земельної ділянки, площею 8,10 га, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №014820, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 та зареєстрований за №2589.

Державний акт про право приватної власності на землю серії IV-ЗП №014820на земельну ділянку розташовану на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, площею 8,1 га, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» видано на імя ОСОБА_2

Рішенням від 20.04.2017 за №34848154 державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6 відмовила ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району.

Відповідно до ст.328 ЦК України: "1. Право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ".

Згідно ч.1, 2, 4 ст.715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України: "Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом ".

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України: «Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (надувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом».

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України «Право власності за надувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду».

Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Укладаючи з ОСОБА_1 договір міни, відповідач, здійснив дії, які в розумінні ст.347 ЦК України, свідчать про його відмову від права власності на майно.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, факт добросовісності володіння земельною ділянкою понад 14 років поспіль, а також той факт, що відповідач укладаючи договір міни, відмовився від свого права на спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 добросовісно заволодів його майном, впродовж тривалого часу продовжує відкрито, безперервно володіти спірною земельною ділянкою, відповідач не витребує її у нього, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню, а за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку площею 8,10 га, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 217, 373 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 623- 625, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 8,10 га, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-ЗП №014820.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ