РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1968/17

Провадження № 2/414/537/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

секретаря Дегтяренко Т.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, розглянувши в режимі відео конференції, у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом, в якому вказав, що з відповідачем було укладено договір кредиту № б/н від 18 липня 2011 року, відповідно до якого відповідач отримав 2000 грн. під 20,40 % на рік на суму залишку. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит та видав платіжну картку. Відповідач в свою чергу умови виконання договору порушував, внаслідок чого, станом на 31.08.2017 року, виникла заборгованість 32916,90 грн., яка складається з основної заборгованості 2213,74 грн., 25159,50 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 3500 грн., штрафів 500 грн. та 1543,66 грн. А тому позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала. Вказала, що з відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідачеві було видано дві картки, строк дії останньої до 08/2015. А 08.01.2013 року в односторонньому порядку банком було змінено (збільшено) кредитний ліміт. Всі нарахування за позовом здійснено за період з 2001 року по 31.07.2017 рік. Підтвердила, що згідно даних про рух коштів 28.08.2014 року відповідачем здійснено платіж погашення за договором. А 01.10.2014 року сталося автоматичне списання банком заборгованості з картки відповідача. Вважала, що позовна давність банком не пропущена, позаяк між сторонами було погоджено строк позовної давності у 50 років згідно п 1.1.7.31 Умов надання банківських послуг, які.підписав позичальник шляхом приєднання.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та вказав, що останнього разу сплачував по кредиту влітку 2014 року після початку АТО в Луганській області. Також позивач необґрунтовано нарахував пені і штрафи, оскільки він мешкає на території АТО та на нього розповсюджується дія ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Як вбачається з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту ч. 1 ст. 651 ЦК України вбачається, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Як вбачається з Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 та відвід 2 грудня 2015 р. № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція Новоастрахань Кремінського району Луганської області відноситься до населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту в сумі 2000 грн., при цьому кридитний ліміт за карткою неодноразово підвищувався банком в односторонньому порядку, що підтвердила представник позивача та випливає з матеріалів справи (а.с. 6-7, 68).

Згідно розрахунку (ас4-6) за період з 18.07.2011 року по 31.08.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» склала 32916,90 грн., з яких 2213,74 грн. тіло кредиту, 25159,50 грн. відсотки за користування кредиту, комісія 3500 грн., штрафи на загальну суму 2043,66 грн., при цьому останній платіж згідно розрахунку відбувся 1 жовтня 2014 року у сумі 180 грн. (а.с. 4-5,)

Згідно довідки про рух коштів (ас69-87) 28.08.2014 року відповідачем здійснено платіж погашення за договором. А 01.10.2014 року сталося автоматичне списання банком заборгованості з картки відповідача, що підтвердила в судовому засіданні представник позивача..

При прийнятті рішенні суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, згідно якої початком перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка переглядається, суд установив, що згідно з умовами кредитного договору (пп.3.1, 3.3) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, доходимо висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, між сторонами було укладено договір кредиту, предметом якого стала сума коштів, ліміт 2000 грн. Відповідач отримав вказані грошові кошти та що він не спростовував в судовому засіданні. Однак, в даному випадку є всі підстави вважати, що необхідно застосувати загальний строк позовної давності в три роки, який обчислюється з моменту вчинення останнього платежу, а саме з 28.08.2014 року, про що було заявлено стороною.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідачем заявлені не були.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 525, 526, 536, 549-551, 611, 625, 629, 651, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення через пропуск строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання такої скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.М Акулов