Справа № 234/6553/17
Провадження № 2/234/3439/17
09 листопада 2017 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.,
за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних витрат у звязку з невиконанням рішення суду, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних витрат у звязку з невиконанням рішення суду (а.с.2-4), який з урахуванням часу судового провадження вточнив, збільшивши розмір позовних вимог (а.с.59-60).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не виклав (а.с.4).
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв не надав.
За відсутністю заперечень позивача суд на підставі ст.224 ЦПК України постановив письмову ухвали про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши позов та надані докази, вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
З наданих позивачем матеріалів листування з державною виконавчою службою (а.с.6-18) вбачається, що 31.07.2002 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, однак до цього часу гроші стягував не отримав.
Використовуючи індекс споживчих цін (індекс інфляції) (а.с.19-51) позивач ОСОБА_1, посилаючись на положення ст.625 ЦК України, просить суд стягнути з боржника ОСОБА_2 інфляційні та 3% річних з простроченої суми, яку просить розрахувати на момент прийняття судового рішення.
З цього приводу слід зазначити, що
Судовий розгляд, яким справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.14 ЦПК України). Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Щодо застосування до правовідносин ст.625 ЦК України, то слід зазначити
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч.1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розд.І «Загальні положення про зобовязання» кн.5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.
Статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Слід також зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.
Таким чином, дія ст.625 ч.2 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди та у звязку з невиконанням рішення суду, яке ґрунтується існуванні між сторонами деліктних зобовязань.
На підставі наведеного, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити, у звязку з їх правовою необґрунтованістю.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», у звязку з прийняттям рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати (а.с.1), понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, йому не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.3,14,60,212-215,223-233 ЦПК України, ст.ст.11, 625 ЦК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних витрат у звязку з невиконанням рішення суду, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л.М.Марченко