УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «ПЗЗ») та ОСОБА_5, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів завдану йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) матеріальну шкоду в розмірі 143 273 грн 41 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 січня 2015 року на перехресті вул. Новокостянтинівська та вул. Алаб'єва у м. Києві сталася ДТП за участю належного йому на праві власності автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «УРАЛ» д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який належить ДТГО «ПЗЗ», в результаті якої йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 193 273 грн 41 коп., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження.

Вказав, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Враховуючи, що відповідальність водія автомобіля «УРАЛ» була застрахована у ПрАТ СТ «Іллічівське» і йому в межах ліміту було виплачено відшкодування у розмірі 50 000 грн, просив солідарно стягнути з відповідачів різницю завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 143 273 грн 41 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто солідарно з ДТГО «ПЗЗ» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 143 273 грн 41 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року апеляційні скарги ДТГО «ПЗЗ» та ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 143 273 грн 41 коп. і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ДТГО «ПЗЗ», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив із того, що ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП працював на посаді машиніста автовишки та автопідіймача в Будівельно-монтажному поїзді № 392 ДТГО «ПЗЗ», тобто офіційно виконував трудові обов'язки, тому завдана ОСОБА_4 матеріальна шкода підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють,керувався положеннями ч. 1 ст. 1172, 1188, 1194 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку, що завдана ОСОБА_4 у результаті ДТП матеріальна шкода повинна бути виплачена саме ДТГО «ПЗЗ», оскільки ОСОБА_5 під час ДТП офіційно виконував трудові обов'язки.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року в частині, яка не змінена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович