Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2011/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Андріянов О. В.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Зазначала, що 17 липня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2011 року.

Від шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2011 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно з 25 січня 2011 року по 13 жовтня 2028 року.

Відповідач після розірвання шлюбу своїм правом на особисте спілкування з дітьми нехтував, покладених на нього законом обов'язків не виконував, не цікавився життям та здоров'ям доньок, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з ними, участі у вихованні не брав.

На час звернення до суду з позовом відповідач відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину.

Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2017 року в позові про позбавлення батьківських прав відмовлено. Суд дійшов висновку, що відповідач позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов'язки з об'єктивних причин - перебування в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстави вважати, що він ухиляється від виконання батьківських обов'язків відсутні.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що під час розгляду справи нею було доведено, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно спільних дітей. Після припинення шлюбних відносин відповідач не спілкувався з дітьми в необхідному для їх нормального самоусвідомлення обсязі. Також суд не взяв до уваги пояснення доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, опитаних в судовому засіданні, які пояснили, що в них є батько ОСОБА_6, а відповідача вони не знають і спілкуватись із ним не бажають. Суд не звернув увагу, що вона посилалась на невиконання відповідачем батьківських обов'язків з часу припинення шлюбних відносин і до позбавлення відповідача волі у вересні 2013 року, не з'ясував всіх обставин справи та не дав їм належної оцінки. Відповідач неодноразово був засуджений за вчинення злочинів як відносно неї, так і відносно інших осіб. Всі злочини були вчинені ним у стані алкогольного сп'яніння, таким чином відповідач є хронічним алкоголіком, хоч і не перебуває на обліку нарколога.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Представники відповідача просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Представник органу опіки та піклування в особі виконкому Світловодської міської ради просив залишити рішення суду без змін, оскільки недоцільно позбавляти ОСОБА_5 батьківських прав.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, 13 жовтня 2010 року у них народилися дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.4,5-6).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 березня 2011 року, також рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньок (т.1 а.с.7-8). Діти проживають з позивачем.

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2013 року відповідача засуджено до 13 років позбавлення волі, строк покарання відраховується з моменту затримання з 13 вересня 2012 року (т.1 а.с.18-22,23-26).

У висновку органу опіки та піклування з наведенням відповідних мотивів зазначено, що відповідача не доцільно позбавляти батьківських прав (т.1 а.с.102).

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постановах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо та тягне за собою серйозні правові наслідки для батька, так і для дитини (ст.166 СК України).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків після припинення сімейних відносин з січня 2011 року і до його затримання 13 вересня 2012 року, а перебування відповідача в умовах ізоляції від суспільства не є ухиленням батька від виховання дітей внаслідок його винної поведінки та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України. Не надано такі докази і в засідання апеляційного суду (т.2 а.с.71-104).

Періодичне виникнення заборгованості за аліментами при відсутності доказів про ухилення відповідача від їх сплати не є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав.

Доводи позивача, що відповідач неодноразово був засуджений, в тому числі і за насильство в сім'ї щодо неї, не є передбаченою законом підставою для позбавлення його батьківських прав внаслідок ухилення від виконання батьківських обов'язків, а позов про позбавлення батьківських прав з підстав жорстокого поводження з дітьми не заявлявся.

Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є хронічним алкоголіком або наркоманом, профілактичний наркологічний огляд відповідач проходив 06 червня 2012 року, що підтверджується сертифікатом (т.1 а.с.124), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, про що зазначено у вироку суду (т.1 а.с.21).

Сама по собі негативна характеристика на особу не дає передбачені законом підстави для висновку про позбавлення її батьківських прав. Щодо наданих представниками відповідача в засідання апеляційного суду доказів (т.2 а.с.105-144), колегія суддів зазначає, що вони правового значення для вирішення справи не мають, підтверджують факт неприязних відносин між позивачем та матір'ю відповідача.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, наданим сторонами доказам дав належну оцінку та дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відмову в позові про позбавлення батьківських прав. Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки. Передбачених законом підстав для переоцінки доказів апеляційним судом не має.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів позовної заяви та апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

Л.В.Суровицька