Справа № 496/2541/17
Провадження № 2/496/1527/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА» до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 48951,82 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 20 червня 2017 року між сторонами був укладений Договір № 61/16 про намір укласти угоду. Позивач виконав всі необхідні дії, для забезпечення укладання договору, та відповідно з п. 2.5. Договору угода про відчуження повинна була відбутися не пізніше 19 липня 2017 року. Але, 26 червня 2017 року відповідач письмово повідомив про відмову укладати угоду відчуження майна у звязку з тим, що банк відмовив у продажу будинку. Але 06 липня 2017 року відповідач уклав договори купівлі-продажу вищевказаної ділянки та будинку з іншим покупцем, чим порушив на думку позивача умови договору та норми ЦК України. У звязку з викладеним, просить задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову. Підтримала письмові заперечення на позов.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 20 червня 2017 року між ТОВ "Атланта", з однієї сторони, ОСОБА_2, з другої сторони, та ОСОБА_4, з третьої сторони, було укладено простий письмовий договір про намір укласти угоду № 61/16 щодо відчуження нерухомого майна . (а.с. 4).

Згідно п. 1.1. вказаного договору Власник та Набувач зобовязуються у майбутньому укласти та нотаріально посвідчити договір відчуження, згідно якого Власник передає Набувачу у власність майно: земельну ділянку площею 0,123 га та житловий будинок на цій ділянці, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 23-а, що належать йому на праві власності, а Набувач в свою чергу сплатити Власнику ціну за майно на умовах, передбачених Договором.

Відповідно з п. 1.2 Договору Агентство зобовязується надати Відповідачу організаційно-інформаційний супровід, необхідний для забезпечення укладання в майбутньому договору відчуження майна.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна майна, узгоджена Сторонами, складає грошову суму в гривнах, яка еквівалентна 37800,00 доларам США згідно з офіційним курсом на день укладання договору відчуження.

Відповідно з п. 2.5 Договору угода про відчуження Обєкту повинна була відбутися не пізніше 19 липня 2017 року.

26 червня 2017 року Відповідач повідомив своєю заявою позивача про відмову укладати угоду відчуження майна, у звязку з тим, що банк відмовив у продажу будинку. (а.с. 6).

Підставою для застосування штрафу за Договором № 61/16 Позивачем визначений пункт 4.5. Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору у випадку невиконання Власником своїх зобовязань, в т.ч. і у випадку, якщо неможливість такого виконання викликана тим, що на момент укладання та нотаріального посвідчення договору відчуження майна, Власник не може розпоряджатися майном, або відмова Власника від виконання зобовязань, він в триденний строк з моменту предявлення відповідної вимоги зобовязаний повернути Набувачу отриману від нього згідно з Договором суму «забезпечувального платежу» та сплатити набувачу штраф в розмірі 100% від суми «забезпечувального платежу», а Агентству сплатити штраф в розмірі 5 % від ціни обєкту, вказаної в п. 2.1. Договору.

Таким чином, відповідачем була розрахована сума штрафу 5 % у розмірі 48951,82 грн.

Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Договором № 61/16 визначено істотні умови основного договору:

- обєкт нерухомості, що має бути відчуженим (земельна ділянка площею 0,123 га та житловий будинок на цій ділянці, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 23-а);

- ціна основного договору (сума коштів у гривні, еквівалентна 37800,00 доларів США на день нотаріального посвідчення основного договору);

- строк укладання основного договору (до 19 липня 2017 року).

Також сторонами було обумовлено умови забезпечення виконання Договору № 61/16 та відповідальність за його порушення, а також зобовязання укласти в обумовлений строк основний договір на умовах, встановлених цим Договором.

Таким чином суд дійшов висновку, що Договір № 61/16 за своєю формою, змістом є попереднім договором в розумінні ст. 635 ЦК України. Не зважаючі на те , що сторони дали йому назву «о намерении заключить сіделку».

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже і Договір № 61/16, як попередній договір, мав бути нотаріально посвідченим.

Наслідки недодержання сторонами вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору передбачені ч. 1 ст. 220 ЦК України, а саме такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В п. 3.1.7 Договору на власника покладено обовязок звільнити належне йому приміщення, тобто фактично вирішено питання щодо речового права на майно без укладення основного договору.

Пунктами 3.1.4 та 3.1.8 Договору взято зобовязання надати згоду сусідів та інших співвласників на реалізацію квартири. Таким чином, п. 3.1.8 Договору суперечить вимогам ст. 65 СК України вимогам статті 627 ЦК України, оскільки на відповідача покладається відповідальність за згоду іншого з подружжя.

Вимоги пунктів 3.1.4. та 3.1.8 Договору суперечать діючому законодавству, бо згода сусідів та інших співвласників є їх індивідуальним рішенням.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В цій частині угода спрямована на примушування стороною угоди інших осіб, які не є сторонами, до надання згоди на реалізацію нерухомого майна.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу, землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 13 квітня 2016 року. (справа № 6-1528цс15).

На підставі вищевикладеного вбачається нікчемність Договору № 61/16.

Оскільки Договір № 61/16 є нікчемним, він не породжує жодних правових наслідків для його сторін, в тому числі і тих, що передбачені п. 4.5. Договору. Отже правових підстав для застосування до відповідача штрафу, передбаченого п. 4.5. Договору № 61/16 відсутні, оскільки цей пункт є нікчемним як і весь договір.

При таких обставинах, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 215, 220, 228, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА» до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 48951,82 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Буран В.М.

16 листопада 2017 року