Провадження номер 2/741/585/17
Єдиний унікальний номер 741/1485/17
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи від свого імені та представляючи на підставі довіреностей інтереси ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Шевченка, 5, у с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. 16 березня 2013 року померла ОСОБА_8 Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини будинку. Спадщину після її смерті в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли її чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_4, які проживали з нею на час смерті. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_8 першої черги за законом, спадщину вони прийняли, подавши заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак нотаріус відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно. 01 квітня 2014 року помер ОСОБА_9. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частини будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору, та 1/20 частини будинку, фактично успадкованої ним після смерті дружини, тобто 1/4 частини будинку. За життя ОСОБА_9 склав заповіт, який належний йому житловий будинок заповідав ОСОБА_4 та ОСОБА_6. ОСОБА_4 прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщин. Нотаріус відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зверталися до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу, як державного реєстратора, з метою зареєструвати право власності на частини житлового будинку, які належать їм як учасникам ліквідованого колгоспного двору, але отримали відмову у звязку з тим що приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначати частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати:

- за ОСОБА_2 право власності на 1/20 частини житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8;

- за ОСОБА_3 право власності на 1/20 частини житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8;

- за ОСОБА_4 право власності на 1/20 частини житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8;

- за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_9;

- за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частини житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору;

- за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частини житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору;

- за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частини житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, яка також є представником позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути у відсутність представника відповідача.

У судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_10 дав показання, що він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, але на обовязкову частку права не має, на спадкове майно не претендує.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 5 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння. Зі вступом у дію Закону України «Про власність» власність колгоспних дворів була ліквідована. На момент ліквідації колгоспних дворів, тобто станом на 15 квітня 1991 року у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 (прізвище в шлюбі ОСОБА_6) ОСОБА_11, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 279 від 09 червня 2017 року (а. с. 10).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як членам колгоспного двору належало по 1/5 частини житлового будинку № 5 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області. Однак після ліквідації колгоспних дворів вони офіційно не оформили та не зареєстрували право власності на будинок.

16 березня 2013 року померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, який належну їй земельну ділянку заповідала ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 89) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 92).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

1/5 частина житлового будинку, яка належала ОСОБА_8, не була охоплена заповітом, а, отже, її спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_8 №355/2013 (а. с. 83-89) убачається, що спадщину після її смерті прийняли ОСОБА_3, ОСОБА_2, які подали до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 15), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 16), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 75), копією свідоцтва про шлюб (а. с. 17). ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 23). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час смерті із ОСОБА_8 були зареєстровані та проживали її чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконкому Держанівської сільської ради №282 від 12 червня 2017 року (а. с. 12). Родинні звязки померлої з ОСОБА_9 підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 9), а з ОСОБА_4 копією свідоцтва про народження (а. с.28). Вони також є спадкоємцями першої черги за законом. ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не заявили про відмову від прийняття спадщини, а, отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_8 належну їй 1/5 частини житлового будинку успадкували чотири спадкоємці першої черги за законом, тобто по 1/20 частини кожний.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовила ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після померлої ОСОБА_8, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1302/02-31 від 31 липня 2017 року (а. с. 44).

01 квітня 2014 року помер ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

За життя ОСОБА_9 склав заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Держанівка Носівського району заповідав ОСОБА_4 та ОСОБА_12, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не скасовано (а. с. 38) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) )(а. с. 92). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Прізвище ОСОБА_12 після укладення шлюбу ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 37).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_9 №266/2014 (а. с. 94-98) убачається, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батька, подавши до нотаріальної контори у встановлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Другий спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частини спадщини на користь ОСОБА_4 Також із копії спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 подав його син ОСОБА_10. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. ОСОБА_3 не визначений у заповіті ОСОБА_9, а тому він не має права на спадкування. У судовому засіданні з'ясовано, що права на обов'язкову частку він також не має.

Отже, після смерті ОСОБА_9 належну йому 1/4 частини житлового будинку (1/5 частини як члена колгоспного двору + 1/20 частини, яку він успадкував після смерті ОСОБА_8Я.) успадкував спадкоємець за заповітом ОСОБА_4

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_9І, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1216/02-31 від 31 липня 2017 року (а. с. 43).

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено в реєстрації права власності на спірний житловий будинок, оскільки приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначати частки у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й майно колгоспного двору, яке належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_13 №1039/01-16 від 17 жовтня 2017 року (а. с. 45).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 5 по вул. Шевченка в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 40-42).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 12.10.2017 складає 63000 грн. (а. с. 46-72).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 16 березня 2013 року, право власності на 1/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 3150 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 16 березня 2013 року, право власності на 1/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 3150 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 16 березня 2013 року, право власності на 1/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 3150 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_9, який помер 01 квітня 2014 року, право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 15750 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, як учасником ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 12600 грн.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, як учасником ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 12600 грн.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, як учасником ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 5, який складається з власне житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «Д», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, хвіртки №2, воріт з хвірткою №3, колодязя «К», загальною площею 94,6 кв. м житловою площею 52,9 кв. м ринковою вартістю 12600 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий