Справа № 489/5252/17
Провадження №2/489/2508/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Матяєвої С.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 23 травня 2016 року. Позивач посилається на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка, діти померлого відмовились від прийняття спадщини на її користь, зараз не може оформити свої спадкові права на частку квартири в звязку із тим, що право власності померлого на частку нерухомого майна не зареєстровано в органах державної реєстрації прав.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.2013 року, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (а.с. 6).

03 грудня 2013 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, після чого прізвище останньої змінилося на «Ткачук», що підтверджується наявним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №099943 в матеріалах спадкової справи №448/2016 рік до майна померлого 23 травня 2016 року ОСОБА_4

23 травня 2016 року помер ОСОБА_4, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП №247045 (а.с. 4).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 від 23.01.2017 року №33517563 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права приватної спільної часткової власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, оскільки останній помер (а.с. 14).

Державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_10 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-82, на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 23 травня 2016 року, а саме на: грошові вклади з відповідними нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігається у ТВБВ №10014/0217 на компенсаційному рахунку №915510/9403, та картковому рахунку №4671 та на депозитному рахунку №5414, належні померлому на підставі повідомлення публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_11 України» №26-04.07-3087 від 19 грудня 2016 року (а.с. 13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.02.2017 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_10 відмовлено позивачу у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, оскільки право власності спадкодавця на вказану частку квартири наданими спадкоємцями документами не підтвердилось (а.с. 16).

Вказане також підтверджується матеріалами спадкової справи №448/2016 рік до майна померлого 23 травня 2016 року ОСОБА_4

Відповідно до довідки Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 15.11.2017 року №2760/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.11.2017 року, заповіт від імені ОСОБА_4, який помер 23 травня 2016 року, не посвідчувався.

Як вбачається із вказаної вище спадкової справи, спадкоємцем за законом першої черги є лише позивач як дружина померлого, оскільки діти померлого - відповідачі в справі відмовилися від належної їм частки спадщини.

Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки заповіт спадкодавцем не складався, діти відмовились від належної їм частки спадщини за законом, то позивач є єдиною його спадкоємицею за законом, а тому має право на спадкування 1/6 частки квартири після смерті її чоловіка у порядку спадкування за законом першої черги як його дружина.

Водночас, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.11.2017 року, за кожним із співвласників квартири зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/6 частку цієї квартири, окрім померлого ОСОБА_4 (а.с. 29-30).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 цього Кодексу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положеннями статті 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що за життя ОСОБА_4 не встиг зареєструвати своє право приватної спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, то відсутність зареєстрованого права власності на спадкове майно унеможливлює отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця.

З огляду на те, що позивач не може оформити свої спадкові права після смерті її чоловіка, та зважаючи на те, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті спадкодавця, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 182, 328, 334, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 23 травня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва