Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.,

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Свалявського районного суду від 08.06.2010 у справі №2-574/2010 було ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_1 Анни-Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У подальшому рішенням Ужгородського районного суду від 12.05.2016 було збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Свалявського районного суду від 08.06.2010 в справі №2-574/2010. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3-М.Ю., ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 765,50 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з несвоєчасною сплатою аліментів, з вини відповідача було допущено заборгованість. Посилаючись на дані обставини й уточнивши позовні вимоги, позивачка остаточно просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з листопада 2014 року до грудня 2016 року у розмірі 2794,53 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження щодо виконавчого листа №2-574/2010, апелянт подала заяву, у якій просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 2383,95 грн., оскільки за листопад 2014 року, а також за жовтень і грудень 2016 року ним було сплачено аліменти.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела існування заборгованості відповідача за аліментами.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Свалявського районного суду від 08.06.2010 у справі №2-574/2010 було ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_1 Анни-Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У подальшому рішенням Ужгородського районного суду від 12.05.2016 було збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Свалявського районного суду від 08.06.2010 в справі №2-574/2010. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3-М.Ю., ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 765,50 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні в Ужгородському відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавчий лист № 2-574 від 08.06.2010.

З наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості по аліментах, обчислених державним виконавцем Ужгородського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, вбачається, що ОСОБА_2 у період, зокрема з урахуванням меж позовних вимог, з грудня 2014 року по вересень 2016 року допускав періодичні прострочення зі сплати аліментів (а.с. 3-4, 42).

Така заборгованість по аліментах виникла з вини ОСОБА_2, оскільки він був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти за рішенням суду, проте сплачував їх нерегулярно і не в повному обсязі, тому позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню.

При цьому, перевіряючи визначений позивачем розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 № 6-1554цс16.

У розрахунках позивача розрахунок неустойки було проведено з врахування заборгованості, в тому числі, за листопад 2014 року та жовтень і листопад 2016 року. Проте у матеріалах виконавчого провадження містяться копії квитанцій про сплату аліментів за ці місяці. ,

Виходячи із заборгованості за аліментами за місяць помноженої на 1% пені і помноженої на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, судом апеляційної інстанції визначено розмір пені в сумі 2383,95 грн., з яких:

Грудень 2014 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Січень 2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Лютий 2015 450 грн. * 1% * 28 днів прострочення = 126,00 грн.

Березень 2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Травень 2015 450 грн. * 1% * 30 днів прострочення = 135,00 грн.

Червень 2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Липень 2015 450 грн. * 1% * 30 днів прострочення = 135,00 грн.

Серпень2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Жовтень2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Грудень 2015 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Лютий 2016 450 грн. * 1% * 29 днів прострочення = 130,50 грн.

Березень 2016 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Квітень 2016 450 грн. * 1% * 30 днів прострочення = 135,00 грн.

Травень 2016 450 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 139,50 грн.

Липень 2016 765,50 грн. * 1% * 31 днів прострочення = 237,30 грн.

Вересень 2016 765,50 грн.*1% * 30 днів прострочення = 229,65 грн.

Таку ж суму і просила стягнути ОСОБА_1 в судовому засідання суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. А відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, з урахуванням меж позовних вимог та доводів апеляційної скарги, на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 2383,95 грн.

Та обставина, що заборгованість ОСОБА_2 по виконавчому листу № 2-574 станом на 01.04.2017 складає 205,23 грн. не спростовує факту допущення відповідачем з його вини прострочення сплати аліментів у встановлених вище місяцях.

Відповідачем не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростування презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, тобто не доведено того, що прострочення сплати аліментів виникло не з його вини.

Колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем понесено та документально підтверджено судові витрати у розмірі 1255,20 грн. за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с. 2, 54), що підлягають стягненню на її користь із відповідача.

Керуючись ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 2383,95 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1255,20 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: