Справа № 137/1127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"04" грудня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 12.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 062/29-0305.

14.06.2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником.

Предметом договору кредиту є надання у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, зі сплатою 13,5 відсотків річних та порядком погашення суми основної заборгованості згідно графіку, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.06.2022 року, на умовах визначених договором кредиту.

Відповідно до умов договору , відповідач зобов'язався повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений даним договором.

В порушення умов договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання за вказаним договором. Це призвело до утворення в нього перед банком заборгованості станом на 25.04.2017 року в розмірі 9624.39 доларів США., яка складається з: 6253,01 доларів США - заборгованості за кредитом; 3371,38 доларів США - заборгованості за відсотками.

Оскільки в добровільному порядку відповідач борг не погашає, позивач звернувся до суду та просить стягнути його в примусовому порядку.

Представником позивача Василюк І.С., при подачі позову до суду, додано клопотання у якому остання просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації (а.с. 36), що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням, який направлений судом за місцем відповідача та повернувся до суду з відміткою, що даний адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с. 46-47). Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка із розпискою надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 12.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 062/29-0305 на споживчі потреби. За умовами вказаного договору банк зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення 10 червня 2022 року на умовах, визначених цим договором (а.с.5-7).

Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кошти в сумі 10 000 доларів США (еквівалентно на момент видачі 505000 грн.), що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 12 липня 2007 року (а.с. 8).

Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором кредиту зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 25.04.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 9624.39 доларів США., яка складається з: 6253,01 доларів США - заборгованості за кредитом; 3371,38 доларів США - заборгованості за відсотками (а.с.16-19). Позивачем на адресу ОСОБА_1 надсилався відповідний лист з вимогою щодо усунення договірних порушень та погашення заборгованості, але вказана вимога залишена відповідачем поза увагою (а.с. 12-15).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 ст. 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

З правової позиції Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року, висловленій в постанові № 6-1680цс15 вбачається, що якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» у разі укладення договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 062/29-0305 від 12.07.2007 року щодо повернення кредитних коштів, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом позивачем доведені, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору (а.с.1), розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 3737,02 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, що становить 3737, 02 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст. ст. 525, 526, 553, 554, 610-612, 625, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 05.05.2006 р. УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р №0002, ) заборгованість за кредитним договором № 062/29-0305 від 12.07.2007 р., а саме: сума заборгованості за кредитом - 6253 (шість тисяч двісті п'ятдесят три) дол. США 01 цент та сума заборгованості за відсотками - 3371 (три тисячі триста сімдесят один) дол. США 38 центів.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 05.05.2006 р. УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р №0002, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3737 (три тисячі сімсот тридцять сім) гривень 02 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Гопкін П. В.