Справа № 559/2536/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря Остапчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дубенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказує, що від спільного подружнього життя із ОСОБА_2 у них народилась дитина: дівчинка вагою 3250 грамів, в Армянському пологовому будинку 28 жовтня 2017 року об 11 годин 05 хвилин. ОСОБА_3 Крим є тимчасово окупованою територією.

Інформація про народження громадянина України мас бути внесена до Єдиного державного ресстру актів цивільного стану в України. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку с підставою для притягнення їх до адміністративної відповідальності, встановленої законом. 01 листопада 2017 року видане медичне свідоцтво про народження С3512 № 011302, у якому зазачено, що у ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Армянськ, АРК, 28 жовтня 2017 року об 11 годин 05 хвилин в Армянському пологовому будинку при одноплідних пологах (на 38,5 тижні VI вагітності у V пологаха) народилась доношена дівчинка, вагою 3250 грамів.

Однак, на території Автономної ОСОБА_3 Крим та м. Севастополь Російська Федерація здійснює ефективний контроль, де фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, батьки не мають підстав для звернення до органу РАЦС на території України.

Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Внаслідок цих обставин на сьогодні отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України с неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту народження заявниці необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Представник заявниці та заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Заінтересована особа: Дубенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Статтею 122 Сімейного Кодексу України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народженя.

Згідно ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У даному випадку заяву подано представником матері дитини.

На підтвердження факту народження дитини подано медичне свідоцтво про народження С3512 № 011302, видане ГБУЗРК ЦГБ м. Армянська, АРК (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АП № 008225, ОСОБА_2 Васильовчи та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 27.08.2005, прізвище дружини змінено на ОСОБА_2 (а.с. 15).

У довідці про реєстрацію № 849/17-01-10 від 13.11.2017 зазначено, що за адресою: вул. Толбухіна, 22, с. Перекоп, м. Армянськ, АРК, зареєстрована ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17)

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти ОСОБА_3 Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти ОСОБА_3 Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів.

Задовольняючи заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд враховує складнощі у зборі "легальних" доказів на тимчасово окупованій території; метою встановлення даного факту є отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України; вважає, що факт народження дитини дійсно мав місце і надані заявницею документи не містить недостовірної інформації про факт, що встановлюється; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст.ст. 11, 57-64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дубенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини, - задоволити.

Встановити факт народження 28 жовтня 2017 року в м. Армянськ, Автономної Республіки Крим, у громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дитини жіночої статі, батьками якої є: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, можуть його оскаржити протягом 10 днів з дня отримання копії.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: