Справа № 369/2487/17 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/5289/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 54 22.11.2017
УХВАЛА

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 27 жовтня 2015 року його було звільнено з посади головного метролога Служби головного інженера ДП "УКРАВТОГАЗ" у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому було виплачено роботодавцем заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу відповідно до умов колективного договору та вихідну допомогу згідно ст.44 КзпП України, надбавку за стаж роботи, індексацію заробітної плати та відпускні.

Наказом "Про проведення коригування середнього заробітку" № 196 від 17.09.2015 року при обчисленні середньої заробітної плати працівникам ДП "УКРАВТОГАЗ" з 01.09.2015 року було встановлено коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314. При обчисленні заробітної плати позивача за вересень та жовтень 2015 року не був врахований коефіцієнт коригування, що призвело до порушення його прав та інтересів.

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ДП "УКРАВТОГАЗ" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року було поновлено позивача на посаді головного метролога служби головного інженера ДП "УКРАВТОГАЗ" НАК "Нафтогаз України", стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 194709грн. 41коп., заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600 грн. 12 коп., а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позову суд відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ДП "УКРАВТОГАЗ" НАК "Нафтогаз України", скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. Колегія апеляційного суду залишила в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп., зазначивши в мотивувальній частині рішення, що висновки суду в частині стягнення з ДП "УКРАВТОГАЗ" заборгованості по недоврахуванню заробітної плати за вересень і жовтень 2015 року є такими, що повністю узгоджуються з нормами матеріального права.

27 лютого 2017 року відповідач ДП "УКРАВТОГАЗ" виконав рішення суду Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року в частині стягнення заборгованості по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп.

03 березня 2017 року ДП "УКРАВТОГАЗ" НАК "Нафтогаз України" надало розрахунок середньої заробітної плати та лист від 22.03.2017 року, в якому зазначено, що розмір відшкодування має визначити орган, який розглядає трудовий спір.з заявою, в якій просив виконати вимоги ст.117 КЗпП України та виплатити йому середній заробіток за час затримки сум при звільненні. Проте, він отримав від ДП "УКРАВТОГАЗ"

Просив суд, стягнути середній заробіток з 28.10.2015 року по день фактичного розрахунку - 27.02.2017 року в сумі 213283,93грн. (Двісті тринадцать тисяч двісті вісімдесят три гривні 93коп.) за затримку виплати всіх сум при звільненні.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської обалсті від 13 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Укравтогаз» на користь ОСОБА_2 середній заробіток з 28.10.2015 року по день фактичного розрахунку - 27.02.2017 року в сумі 213283,93грн. (двісті тринадцать тисяч двісті вісімдесят три гривні 93коп.) за затримку розрахунку при звільненні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, дочірне підприємство "Укравтогаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог зазначає, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з позовом щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що 27.10.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з посади головного метролога служби головного інженера у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці.

Рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 03 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 194709грн. 41коп., заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп., а також 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп. залишено без змін.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що оскільки між ДП "УКРАВТОГАЗ" НАК "Нафтобаз України" та позивачем був наявний спір стосовно розміру належних звільненому працівникові сум, який повністю вирішено судом на користь ОСОБА_2, то відповідач повинен сплатити позивачу зазначене в ст.117 КЗпП України відшкодування за затримку виплати належних працівникові сум при звільненні у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 віт 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», викладених у п. 20, суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, якщо з позивачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні, то відповідач повинен сплатити його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.

Судом встановлено факт затримки розрахунку при звільненні позивача, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку.

При розрахунку суми середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку, суд вірно виходив з того,з того, що кількість днів затримки розрахунку складає 337 робочих днів з дня звільнення 27 жовтня 2015 року по день фактичного розрахунку 27.02.2017 року.

Посилання апелянта на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом безпідставні.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012, в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з статтями 116, 117 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні у березні 2017 року, тобто в межах тримісячного строку, який обчислюється з дня проведення з ним фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правовідносини сторін, що випливають із встановлених обставин, правову норму, що підлягає застосуванню до даних правовідносин та навів докази на їх підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: