Справа № 350/722/16-ц
Провадження № 22-ц/779/59/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю правонаступника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 07 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року з позовом до суду звернувся ОСОБА_2 та просив ухвалити рішення про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у житловому будинку по вул. Лесі Українки, 28, с. Рівня Рожнятівського району.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами в с.Рівня, вул. Л.Українки, 28 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Його дочка ОСОБА_4, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3П, однак спільне життя в них не склалося, і рішенням Рожнятівського районного суду від 17 серпня 2006 року шлюб між ними розірвано. З 2006 року відповідач не проживає у будинку, добровільно виписатись відмовляється, що порушує право на володіння, користування та розпорядження належним житловим приміщенням.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому є незаконним.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до нього про втрату права на користування житловим приміщенням за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Про наявність судового рішення він суд повідомляв, однак судом провадження у справі не закрито.

Довідка сільської ради не є правовстановлюючим документом і не може підтверджувати те, що позивач ОСОБА_2 є власником житла. Дана обставина була підставою для відмови у задоволенні аналогічного позову ОСОБА_2 у 2008 році. У суді першої інстанції заперечував, що позивач є власником житла, і цей факт не був спростований належними доказами.

Не проживає в будинку по вулиці Л.Українки 28 в селі Рівня не тільки з 2006 року, а з 30 грудня 1993 року, тобто з часу, коли будинковолодіння по вул. Лесі Українки на підставі рішення Рівненської сільської ради від 30 грудня 1993 року було поділено на два окремих будинковолодіння, що встановлено рішенням Рожнятівського районного суду від 06 жовтня 2008 року.

Жодного стосунку до господарства ОСОБА_2 він не має. Позивач фактично проживає в приміщенні літньої кухні, яку апелянт збудував в 2004 році власними силами для своєї сімї до закінчення будівництва власного будинку, оскільки старий житловий будинок було повністю розібрано. На місці старого житлового будинку залив фундамент, однак дружина розлучилась з ним, не встиг завершити будівництво. Саме тому в 2006 році написав розписку, що не заперечуватиме їм користуватись побудованими ним будівлями літньої кухні та розпочатого будівництва житлового будинку. Факт того, що збудував літню кухню, встановлено актом сільської ради ще в 2008 році.

Не проживає в житловому будинку ОСОБА_2, оскільки єдиним придатним для проживання приміщенням є приміщення самовільно збудованої літньої кухні в 2004 році, в якій проживає позивач з сімєю, а він з новоствореною сімєю винаймає для проживання інше житло.

Вислухавши суддю-доповідача, правонаступника позивача, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що достовірно встановлено, що будинок в с. Рівня по вул. Лесі Українки, 28 належить ОСОБА_2, а відповідач не проживає в будинку з 2006 року без поважних причин.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки № 475 від 07 червня 2016 року (а.с.6) позивач є головою домоволодіння, яке знаходиться в с.Рівня, вул. Л.Українки,28 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Довідкою №404 від 06 червня 2016 року (а.с.5) та актом виданим 19 липня 2016 року виконкомом Рівнянської сільської ради (а.с.23) підтверджено, що ОСОБА_3, зареєстрований, але не проживає у будинку позивача з 2006 року.

Згідно довідки Рівнянської сільської ради від 04 листопада 2016 року №1009, згідно по господарської книги №4 було відкрито два господарські номери в с. Рівня по вул. Лесі Українки, 28 та вул. Лесі Українки, 28 а. На даний час даний житловий будинок за цією адресою не існує ( розвалений, нове збудоване незавершене будівництво). Фактично всі особи, які зареєстровані, проживають в літній кухні на даній земельній ділянці в с. Рівня, а тому реєстрацію всіх осіб, які зареєстровані за адресою ОСОБА_5, 28 а, потрібно вважати зареєстрованими за адресою ОСОБА_5 України, 28 в с. Рівня (а.с. 73).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім'ї власника житла права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних доказів правильно встановив юридичний факт не проживання без поважних причин ОСОБА_3 у домогосподарстві позивача з березня 2006 року, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Відповідно до довідки Рівнянської сільської ради від 06 червня 2016 року відповідач рахується зареєстрованим у будинку по вулиці Лесі України, 28 в с. Рівня, однак не заперечив, що фактично не проживає з 1993 року, і поважні причини не проживання відсутні.

Відповідно до копії розписки від 16 жовтня 2006 року ОСОБА_3 підтвердив, що не буде мати претензій до ОСОБА_2 та його сімї,щодо проживання у побудованій літній кухні та розпочатому будівництвом житловому будинку.

Рішенням Рожнятівського районного суду від вересня 2009 року при вирішенні спорі між подружжям Іванів встановлено, що літня кухня, господарські будівлі та фундамент під житловий будинок збудовано самовільно, знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_2, тому між подружжям поділено будівельні матеріали, внесені у будівництво цих споруд.

У засіданні апеляційного суду правонаступником позивача подано довідку Рівнянської сільської ради від 21 листопада 2017 року, що ОСОБА_3 знятий з реєстрації у селі Рівня з 05 травня 2017 року.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді І. О. Максюта

ОСОБА_6