Справа №265/4232/17
Провадження №2/265/1255/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з вересня 2008 року по серпень 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з травня 2012р., дитина проживає з нею, відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. 05.11.2016р. вона, позивачка, зареєструвала шлюб зі ОСОБА_4, якого син називає батьком. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина, однак він їх не сплачує. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка та її представник до судового засідання не з'явилися, від них до суду надійшли письмові заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив надати час для врегулювання спору мирним шляхом, проте в наступні судові засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

13.06.2017р. відповідачем ОСОБА_2 було складено заяву, в якій він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, яка була засвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. та зареєстрована в реєстрі за № 554.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду не з'явився, надіславши до адреси суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просив максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого виконкомом Павлопільської сільської ради Новоазовського району Донецької області, неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

При цьому батьки дитини перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 20.08.2013р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2, виданого Центральним районним у м.Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 05.11.2016р., прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6.

З довідки від 18.07.2016р. № 42, виданої Новоазовським РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення аліментів з ОСОБА_2 Заявою стягувач підтверджує, що за період з 21.12.2012р. по теперішній час аліментів не отримувала.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Згідно довідки з місця мешкання від 15.06.2017р., виданої головою Павлопільської сільської ради, позивачка ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до висновку Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 20.10.2017 року № 44.11-60814-44.1, відповідач ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляються від виховання, не проявляє щодо дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Тому, служба вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Проте згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, що на думку суду є неприпустимим.

Згідно акту обстеження умов проживання від 28.07.2017 року, складеного Павлопільською сільською радою, за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1 мешкає разом з чоловіком ОСОБА_4, сином ОСОБА_3, бабусею ОСОБА_7 та сестрою ОСОБА_8, для неповнолітнього ОСОБА_3 створені всі необхідні умови для проживання та виховання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідач ОСОБА_2, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Міхєєва