Справа № 452/1970/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" листопада 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що 25.10.2016 року о 17.05год. на автомобільному мості між м. Самбір та с. Ралівка Самбірського району ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 709D» із реєстраційним номером ВС2720АА порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1; внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Вказують, що постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.12.2016 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Водночас позивачі зазначають, що згідно звіту №2557/16 про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складеного 18 листопада 2016 року «Експерт-сервіс», вартість відновлювального ремонту даного автомобіля, внаслідок його пошкодження під час ДТП становить 84427,2грн. Крім того ОСОБА_1 стверджує, що внаслідок вищевказаної ДТП йому також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням власності (автомобіля) та неможливістю користуватися автомобілем за його призначенням. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає у сумі 10000гривень. Позивачу ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду у вигляду душевних і фізичних страждань, які вона зазнала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та внаслідок отримання тілесних ушкоджень, яку вона оцінює в розмірі 5000грн., а тому позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 в його користь 84427,2грн. у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, 10000 гривень моральної шкоди; ОСОБА_2 просить у судовому порядку стягнути із відповідача в її користь 5000 гривень моральної (немайнової) шкоди.

У судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у зверненні до місцевого суду.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні проти позову, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки у ДТП не вважає себе винним.

Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:

Судом установлено, що 25.10.2016 року в с. Ралівка Самбірського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1

Постановою слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2016 року кримінальне провадження №0001366 внесене до ЄРДР 25.10.2016 року по даному факту закрито у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.12.2016 року, яка набрала законної сили встановлено, що 25.10.2016 року близько 17.05год. на автомобільному мості між м. Самбір та с. Ралівка Самбірського району ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_5 в стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цією постановою відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень і призначено йому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200(десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до зазначених положень ЦПК України вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.12.2016 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Згідно звіту №2557/16 про оцінку автомобіля НОМЕР_6, складеного 18 листопада 2016 року оцінювачем «Експерт-сервіс», вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП 25.10.2016року в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 84427.2грн., - вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля.

Як убачається із матеріалів справи, на момент вищевказаної ДТП транспортний засіб відповідача був застрахований згідно полісу №АЄ/5455050, відповідно до якого ліміт відшкодування майнової шкоди становить 100000грн, франшиза 1000грн. Як установлено у судовому засіданні із пояснень сторін, страхова компанія не визнала спірні правовідносини страховим випадком, оскільки відповідач перебував у стані алкогольного спяніння, у тому числі страхувальником був ОСОБА_5

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Із довіреності на продаж, обмін, надання в оренду або позику та експлуатацію відомо, що ОСОБА_1 уповноважений зокрема на експлуатацію автомобіля пасажирського - В, марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_7.

Відповідно до п. 13 вище вказаної постанови Пленуму та, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до приписів ст. ст. 1187, 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди дійсно було завдано шкоду автомобілю позивача ОСОБА_1 і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_3, беручи до уваги те, що сума майнової шкоди підтверджена наявними в матеріалах справи належними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення майнової шкоди слід задовольнити та присудити стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 загальну суму матеріальної шкоди у розмірі 84427.2грн.

Окрім стягнення майнової шкоди позивачі просять стягнути в їх користь разом 15000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких вони зазнали у звязку із пошкодженням автомобіля, та внаслідок отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як слідує із розяснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до вимог п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що діями відповідача позивачеві ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля і неможливості його відновлення з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, тривалий час не мав змоги користуватись своїм автомобілем, у звязку з цим змушений був змінювати свій звичний спосіб життя. Також позивач витрачав свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. Разом з тим позивач ОСОБА_2 зазнала душевних та фізичних страждань, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження; витрачала кошти і зусилля для відновлення здоровя, ствердивши у судовому засіданні про суму 2,5тисячі гривень, однак документально про це не підтвердила, оскільки не збирала доказів. Водночас відповідачем ОСОБА_3 жодним чином визначеного позивачами розміри моральних відшкодувань у судовому засіданні не заперечені та не спростовані.

Визначаючи і погоджуючись із розмірами грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивачів, характер та обсяг їх страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнали позивачі, ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити та для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди стягнути з відповідача в їх користь спільно 15000 гривень.

Разом з тим суд не приймає до у ваги посилання відповідача на те, що він мав пріоритетне право руху по мосту, а складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення оформленні із порушенням вимог Закону, оскільки дане підтверджене судовим рішенням від 16.12.2016р., яке набрало законної сили. При цьому відповідачем ніяк не спростовано і того, що він фактично транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3 під власним керуванням вчинив зіткнення із автомобілем НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, що рухався у зустрічному керунку і, саме на стороні руху останнього, - у дійсності ОСОБА_3 не впорався із керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху; відповідачем ОСОБА_3 однаково ніяк не спростовано того, що в реальності уздовж автомобільного моста між м. Самбір та с. Ралівка Самбірського району постійно рухаються назустріч і більші транспортні засоби, які розїжджаються без утруднень, - тобто ширина самого моста однозначно дозволяла і по сьогодні є достатньою, щоб розїхатись таким транспортним засобам як «Mercedes-Benz 709D» і «Renault Kango».

Тому, враховуючи раніше наведене, суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані ними суду матеріали; главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Під час провадження в справі ОСОБА_3 як відповідачем у цивільному спорі не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування неналежності, недопустимості наявних у цивільній справі документів; не зазначено доказів, які б спростовували кожну обставину, наведену в зверненні до суду ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із доказами, на які вони покликались; не доведено, що шкоду завдано не з його вини; не спростовано причинно-наслідкового звязку між його діянням та результатом, що настав.

Ураховуючи все у сукупності із поясненнями сторін, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю та сягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 84427,2грн. майнової шкоди та 10000грн. моральної шкоди; стягнути із відповідача в користь ОСОБА_2 5000грн. моральної шкоди. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт КА161512, виданий Старосамбірським РВ УМВСУ у Львівській області 28.12.1995 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, у користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, як відшкодування матеріальної шкоди 84427,2(вісімдесят чотири тисячі чотириста двадцять сім гривень 20коп.)грн., 10000(десять тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди, - всього 94427,2(девяносто чотири тисячі чотириста двадцять сім гривень 20коп.)грн.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди 5000(пять тисяч)грн.

Стягнути із ОСОБА_3 у дохід держави 994,27(девятсот девяносто чотири гривні 27коп.) судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя