Справа № 369/7251/17
Провадження № 2/369/3181/17
УХВАЛА

Іменем України

14.11.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що сума боргу у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором № 014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, становить 47 049 097,50 грн..

Враховуючи, що сума боргу є значною позивач представник позивача ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно зі здійсненням його опису, та на грошові кошти на всіх рахунках, що належать ОСОБА_2.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не вказано, які грошові кошти та яке майно належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Також у поданій заяві представником позивача не вказано на конкретні обставини, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому, та не надано доказів на їх підтвердження.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук