Справа № 442/8625/17
Провадження № 2/442/2894/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2017 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

08.12.2017 року в провадження Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла вказана вище позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 в його користь 337344 грн. матеріальної шкоди.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано, заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилаються на те, що розмір заявлених ним позовних вимог є значним, а тому є всі підстави вважати, що відповідач з метою уникнення відповідальності за свої протиправні дії, може відчужити належне йому майно, що своєю чергою, утруднить, або фактично зробить неможливим виконання рішення суду, а тому просить заборонити відчуження майна належного ОСОБА_2, а саме: будинок площею 27 кв.м. по вул..Надрічній, 19 в с.Лішня Дрогобицького району і на нежитлове приміщення площею 38,1 кв.м. по вул..Самбірській, 76/1 в м.Дрогобичі Львівської області.

Те, що відповідач може вчинити відповідні дії, підтверджується тим, що відповідач, який свідомо порушує його право власності, вже вчиняв незаконні дії, спрямовані на позбавлення його належного йому майна. Зокрема, відповідач, якому було достовірно відомо про те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.02.2017 року, були визнані недійсними прилюдні торги щодо належного йому нежитлового приміщення, а також було визнано недійсним свідоцтво про право власності відповідача на ці приміщення, 16.03.2017 року, діючи з умислом на позбавлення його належного йому майна, передав дані приміщення за мировою угодою третім особам.

З огляду на викладене вище, вважає, що є всі підстави вважати, що відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження свого майна з метою зробити неможливим виконання рішення суду.

Наведене свідчить, що, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Загроза неможливості усунення наслідків невжиття наведених вище заходів забезпечення позову полягає в тому, що у випадку відчуження відповідачем будь-якого належного майна певним способом, позивач фактично буде позбавлений можливості скористатись наявними правами щодо стягнення грошових коштів з відповідача у зв'язку із відсутністю будь-якого майна, на яке б можна було звернути стягнення. Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р., суддя

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, м.Дрогобич, вул..Самбірська, 94/124) в межах суми позову 337344 грн. 00 коп..

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Крамар