Провадження №2/389/1033/17
ЄУН 389/2711/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 листопада 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі - Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №25 по провулку 1 Поперечний у місті Знамянка Кіровоградської області.

Вимоги обґрунтувала тим, що є власником житлового будинку, розташованого по провулку 1 Поперечний в місті Знамянка Кіровоградської області, який вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 та 09 червня 2017 року отримала свідоцтво про право спадщину на нього. У вказаному будинку зареєстрований її племінник ОСОБА_2, проте з 2009 року за місцем реєстрації не проживає, його речі в помешканні відсутні, договір найму житла з ним не складався. Таким чином він втратив право користування належним їй житловим будинком та повинен бути знятий з реєстраційного обліку. Вказала, що реєстрація відповідача чинить їй перешкоди у розпорядженні належною їй власністю, де проживає відповідач їй не відомо.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач до суду не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку в розумінні положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач.

Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 червня 2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №25 по провулку 1 Поперечний в місті Знамянка Кіровоградської області, який вона успадкувала після смерті ОСОБА_3, померлої 19 листопада 2016 року (а.с. 4,5).

Відповідно до витягу з домової книги та довідки Знамянського квартального комітету №8 від 05 жовтня 2017 року, довідки Знамянського РС УДМС Укрїни в Кіровоградській області наданої на запит суду в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України, за адресою: провулок 1-й Поперечний, місто Знамянка Кіровоградської області, будинок № 25, з 06 червня 2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 6-8, 17, 25).

Довідки Знамянського квартального комітету №8 від 09 серпня 2017 року, 05 жовтня 2017 року та акт про не проживання свідчать про те, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2009 року (а.с.18,19,20,21,22).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні будинком, або що з цього питання він зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право на користування належним позивачу на праві власності житловим будинком розташованим за адресою: провулок 1 Поперечний в місті Знамянка Кіровоградської області, будинок № 25, внаслідок його відсутності у ньому, тобто за місцем реєстрації, понад один рік.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністраі України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України та керуючись ст.ст.88, 169, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №25 по провулку 1 Поперечний у місті Знамянка Кіровоградської області.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем до апеляційного суду Кіровоградської області в загальному порядку.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова