УХВАЛА

20.11.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Лисенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі Наглядової ради про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради товариства про відсторонення від здійснення повноважень генерального директора,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: зупинити з 18.07.2017р.дію рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (), викладеного в протоколі від 17.07.2017р. №8/2017, про відсторонення генерального директора Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_1 від здійснення повноважень та обрання особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_2;

заборонити Приватному акціонерному товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» (), в тому числі, але не виключно, загальним зборам, наглядовій раді, голові наглядової ради, членам наглядової ради, дирекції, членам дирекції, припиняти повноваження ОСОБА_1, як генерального директора Приватного акціонерного товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» ();

заборонити Приватному акціонерному товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» (), в тому числі, але не виключно, загальним зборам, наглядовій раді, голові наглядової ради, членам наглядової ради, дирекції, членам дирекції відстороняти ОСОБА_1 від посади генерального директора Приватного акціонерного товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» ().

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а подальший захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно роз'яснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 152 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між незастосуванням конкретного виду забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у вигляді неможливості в подальшому виконати рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ст.152 ч.1 ЦПК України, проте цей перелік не є вичерпним і за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані і інші його види.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак з інших підстав. Херсонським міським судом Херсонської області від 01.08.2017р. по вказаній справі №766/12752/17 було постановлено ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 та ухвалено, зокрема, таке: «Зупинити з 18.07.2017р. дію рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (), викладеного в протоколі від 17.07.2017р. №8/2017, про відсторонення генерального директора Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_1 від здійснення повноважень та обрання особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»».

В подальшому за результатами розгляду апеляційної скарги Фонду державного майна України, ухвалою від 18.10.2017р. Апеляційним судом Херсонської області ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2017р. скасовано та постановлено нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. Отже, Апеляційним судом Херсонської області встановлено відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, та відповідно, встановлено відсутність підстав для зупинення дії рішення наглядової ради ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» від 18.07.2017р.

Окрім того, відповідно до ст.522 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; при цьому, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Рішенням наглядової ради передбачено, що строк відсторонення генерального директора ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» становить два місяці. При цьому, зазначене рішення не містить посилання на конкретну подію, що має неминуче настати та означатиме завершення строку відсторонення. Таким чином, строк відсторонення має визначатись згідно норм Цивільного кодексу України виходячи із календарного визначення строків.

Таким чином, з урахуванням норм цивільного права щодо перебігу процесуальних строків, рішення Наглядової ради ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» діяло з 19.07.2017р. по 19.09.2017р.

Враховуючи вищевикладене суд, розглянувши матеріали справи та матеріали заяви про забезпечення позову, вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі Наглядової ради про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради товариства про відсторонення від здійснення повноважень генерального директора відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська