22-ц/775/601/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Демочко Д.О.
Доповідач Пономарьова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар судового засідання Сидельнікова А. В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_1, до Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_1, на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 25 липня 2017 року,

в с т а н о в и в:

В червні 2017 року ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача та зазначав, що є рідним сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_5. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 10 квітня1988 року належав житловий будинок АДРЕСА_1. За життя ним складено заповіт від 06 березня 1984 року, яким він заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер і після його смерті Першотравневою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу та на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивач - син ОСОБА_2 У встановленому законом порядку він звернувся до Першотравневої державної контори з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право па спадщину не отримав, оскільки оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 загублений, а підняти спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не представляється можливим у зв'язку з тим, що спадкові справи здані в архив в м. Донецьку, який є окупованою

територією і доступу до нього немає. Оскільки позивач, як спадкоємиць після смерті матері не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1, просив суд визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1, загальною площею - 62,0 кв.м., житловою площею - 20,9 кв.м., як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_1, до Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, оскільки суд не взяв до уваги надані ним докази та незаконно позбавив його права власності, не врахував при цьому, що відповідач повністю визнав позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області в судове засідання апеляційної інстанції не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до апеляційного суду направив лист, в якому просив розглядати справу у відсутність представника сільської ради, оскільки вимоги ОСОБА_2 визнає в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до п.3,4 ч.1ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_5.

ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя склав заповіт від 06 березня 1984 року, яким заповів належний йому житловий будинок АДРЕСА_1, своїй дочці ОСОБА_4 (а.с.5,6).

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 1988 року (а.с.7) та відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 1990 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Згідно з даними архівної інвентаризаційної справи Комунального підприємства Мангушське бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 10 квітня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої районної ради, реєстрація в БТІ 10 квітня 1988 року за номером 36 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа, що вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 48033021 від 12 червня 2017 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього надвірними побудовами та спорудами за номером АДРЕСА_1 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 позивачу відмовлено (а.с.20-21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не в змозі встановити коло спадкоємців у зв'язку з відсутністю спадкової справи, яка знаходиться в архіві на непідконтрольній Україні території в м. Донецьку, а позивачем не надано інших доказів на спростування встановлених судом обставин.

Проте з вказаним рішенням суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Комунального підприємства Мангушське бюро технічної інвентаризації, згідно з даними архівної інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 10 квітня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої районної ради, реєстрація в БТІ 10 квітня 1988 року за номером 36 (а.с.8).

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_5, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 05 січня 1959 року та свідоцтвом про шлюб батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 від 13 листопада 1953 року (а.с.4).

ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя склав заповіт від 06 березня 1984 року, яким заповів все належне йому майно, в тому числі і належний йому житловий будинок АДРЕСА_1, своїй дочці ОСОБА_4- матері позивача (а.с.5,6).

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 1988 року (а.с.7) та відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 1990 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 15 травня 1991 року відкрита спадкова справа, що вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 48033021 від 12 червня 2017 року, однак у видачи свідоцтва про право на спадщину на майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього надвірними побудовами та спорудами за номером АДРЕСА_1 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 нотаріусом позивачу відмовлено, оскільки спадкова справа передана до Донецького обласного нотаріального архіву (м. Донецьк), що знаходиться на не підконтрольній Україні території, а за відсутності спадкової справи неможливо визначити за заявою кого-саме зі спадкоємців заведено спадкову справу № 79/191 до майна померлої ОСОБА_4, не вдається встановити коло усіх спадкоємців, які були чи мають бути закликані до спадкування (а.с.20-21).

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року

«Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, що не врахував суд першої інстанції.

З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини був чинним ЦК УРСР, нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття

спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини)(ст. 549 ч. 1 п.1 ЦК УРСР).

ЦК УРСР також передбачав дві черги спадкоємців за законом і відповідно до ст. 529 ч.1 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, позивач, який є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, тобто спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки відповідно до довідки Бердянської сільської ради проживав та був зареєстрований з 1972 року разом з ОСОБА_4 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27), тобто у спірному житловому будинку.

Згідно зі ст. 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Законодавством передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У встановленому законом порядку позивач звернувся до Першотравневої державної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4, проте нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього надвірними побудовами та спорудами за номером АДРЕСА_1, оскільки для видачі свідоцтва необхідно підняти спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, бо оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 загублений, а зазначені спадкові справи здані в Донецький обласний нотаріальний архів (м. Донецьк), який знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Отже, ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги після смерті матері, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з втратою документу та відсутністю доступу до спадкової справи № 79/191, яка була заведена 15 травня 1991 року.

З урахуванням викладеного та встановлених у справі обставин, що позивач прийняв спадкове майно після смерті матері, є спадкоємцем першої черги, відомості про наявність інших спадкоємців першої черги відсутні, відповідач не оспорює його право на спадкове майно і визнає заявлені ним вимоги, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4, з дня смерті якої минуло 26 років, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення його позовних вимог та визнання за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на жилий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 20,9 кв.м.

У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 25 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець сел. Хоменщ, район імені Лазо Хабаровського краю, ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на жилий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 20,9 кв.м, який складається з наступних приміщень: веранда а-1 (№1) площею 5,7 кв.м, коридор А-1 (№1) площею 3,6 кв.м, передпокій А-1 (№2) площею 8,1 кв.м, житлова кімната А-1 (№3) площею 15,8 кв.м, житлова кімната А-1 (№4) площею 5,1 кв.м, санвузол А-1 (№5) площею 5,6 кв.м, кухня А1-1 (№6) площею 7,0 кв.м, їдальня А1-1 (№ 7) площею 11,1 кв.м.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова