РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/241/17
Провадження № 2/327/108/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2017 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 15 листопада 2010 року укладено договір без номеру (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 порушив умови Договору і має прострочену заборгованість. Станом на 30 червня 2017 року сума заборгованості складає 41455 грн. 00 коп., де заборгованість за кредитом 937 грн. 51 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 33867 грн. 25 коп., заборгованість за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), а саме, штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1950 грн. 24 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі довіреності ОСОБА_2 у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, вказав, що позивач позов підтримує у повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_1 письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві в частині заборгованості за кредитом, а в частині нарахованих сум по процентам за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх завищеними та невірно розрахованими (а.с.51).

Сторони та їх представники в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.49,50), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.39,51).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши позицію сторін у справі, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 склалися кредитні правовідносини.

При цьому, в матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно стст.6,627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) уклали договір кредиту.

Згідно зі стст.207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.

Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто ОСОБА_3.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до стст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 15 листопада 2010 року укладено договір без номеру (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-32).

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов позивальник ОСОБА_1 дав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, що, в свою чергу, дає право ПАТ КБ «ПриватБанк» в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с.24 зворотна сторона).

Крім того, згідно п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умовпозичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту (а.с.26зворотна сторона). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. п.2.1.1.7.6 Умов) (а.с.27).

15 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про видачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». При цьому позичальник вказав, що він ознайомлений і згоден з Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та висловив згоду, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком Договір. Крім того, позичальник зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись зі їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6 зворотна сторона).

Позичальник ОСОБА_1 користувався коштами, разом з цим, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5).

Станом на 30 червня 2017 року сума заборгованості складає 41455 грн. 00 коп., де заборгованість за кредитом 937 грн. 51 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 33867 грн. 25 коп., заборгованість за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме, штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1950 грн. 24 коп..

Зазначена сума заборгованості за Договором відповідачем ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена.

Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_1 проти позову, то суд прийшов до переконання про їх необґрунтованість, виходячи з наступного.

Так, відповідач письмово вказав, що позивач неправильно здійснив розрахунки в частині нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів. Проте, невизнання позову відповідачем ОСОБА_1 в цій частині не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, а, як наслідок, таке заперечення не може бути підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами Договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.18).

У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов) (а.с.27).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

В даному випадку штрафи і два різних види пені, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) в розмірі 1950 грн. 24 коп., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов.

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_1, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 30 червня 2017 року в сумі 39004грн. 76 коп., де 937 грн. 51 коп. заборгованість за кредитом, 33867 грн. 25 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно положень ст.88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_1 в сумі 1505 грн. 43 коп., виходячи з розрахунку:

(39004 грн. 76 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 41455 грн. 00 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1505 грн. 43 коп..

Керуючись стст.509,526,549,610,612,626,627,629,631,1048-1050,1055 ЦК України, стст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (раніше вул.. Жовтнева), буд.38, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (розрахунковий рахунок №3111, МФО банку 305299, ідентифікаційний код за , адреса: 49094 м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором в сумі 39004 (тридцяти девяти тисяч чотирьох) гривень 76 (сімдесяти шести) копійок, з яких 937 (девятсот тридцять сім) гривень 51 (пятдесят одна) копійка заборгованість за кредитом, 33867 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 25 (двадцять пять) копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 4200 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також суму понесених судових витрат в розмірі 1505 (однієї тисячі пятисот пяти) гривень 43 (сорока трьох) копійок.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в інший частині вимог, які розглядалися, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ