АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4968/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М,

при секретарі - Пузиковій В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення премій, заохочень,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», відповідно до якого просила визнати своє звільнення з посади головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно з Наказом про припинення трудового контракту від 30.08.2016 року незаконним, поновити її на займаній посаді з 22.09.2016 та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.09.2016 по день винесення рішення по справі.

В подальшому позивачем подано заяву про зміну предмету позову, яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач також просила зобов'язати відповідача відповідно до п.п. 5.1.8. п. 5.1. розділу V Колективного договору здійснити нарахування та виплату їй грошових коштів у розмірах, що визначені в наказах відповідача про преміювання та заохочення працівників за період з дати звільнення по день поновлення на посаді.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення премій, заохочень залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підстав для її звільнення з займаної посади не існувало, оскільки в результаті затвердження нового штатного розкладу кількість посад та штатних одиниць на підприємстві не скоротилися, а навпаки збільшилися. Також вказує, що відповідач в порушення ст. 40 та ст. 49 прим 2 КЗпП України не врахував переважне право позивача на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату, у зв'язку з чим повинен був перевести її на іншу вільну посаду. На його думку, відповідач не виконав обов'язок по працевлаштуванню свого працівника.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засідання представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено протиправності дій відповідача при її звільненні та не надано доказів порушення її трудових прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 24.01.2007 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та займала посаду головного спеціаліста відділу кадрів.

Відповідач в особі генерального директора ОСОБА_3 12.04.2016 року звернувся з повідомленням до Ради трудового колективу з проханням приступити до

переговорів з метою повного використання заходів, які впливають на збереження або розширення зайнятості працівників, оскільки Підприємством, з метою вдосконалення виробничих процесів, а також матеріальної стимуляції працівників Підприємства для здійснення необхідного обсягу робіт меншою кількістю персоналу шляхом розширення зони обслуговування та збільшення обсягу виконуваної роботи, прийнято рішення щодо скорочення чисельності та штату працівників відповідача (а.с. 48).

Протоколом № 36-1 uim від 22.04.2016 року засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укріншам» погоджено рішення адміністрації Підприємства щодо скорочення чисельності та штату працівників (а.с. 49).

ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» видано наказ №108 «Про скорочення чисельності і штату

працівників та внесення змін до структури та штатного розпису ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», відповідно до якого виведено із структури підприємства та штатного розпису Відділ роботи з персоналом управління роботи з персоналом та документообігу - у повному складі та введено до структури та штатного розпису Сектор роботи з персоналом - структурний підрозділ у складі Управління роботи з персоналом та документообігу у кількості двох штатних одиниць: головний спеціаліст - 1 штатна одиниця з посадовим окладом 14400 грн., провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця з посадовим окладом 12 600 грн. (а.с. 51-56).

Наказом відповідача від 24.05.2016 № 119 нові структура та штатний розпис вводились в дію з 01.08.2016 (а.с. 52).

Відповідно до нового Штатного розпису ДП ДК «Укрспецекспорт» - «Державна

госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», т.в.о. Генерального директора ДК «Укроборонпром» ОСОБА_5 погоджено, а Генеральним директором ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» ОСОБА_3 затверджено штат у кількості 132 одиниці, зокрема, Штатний розпис передбачає такий структурний підрозділ як Управління роботи з персоналом та документообігу (кількість штатних одиниць - шість), до складу якого входить Сектор роботи з персоналом (кількість штатних одиниць - дві: головний спеціаліст, провідний спеціаліст) та Відділ документообігу (кількість штатних одиниць - три: головний спеціаліст, два провідних спеціаліста) (а.с. 61-64).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2016 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зокрема, визнано незаконним звільнення останньої із займаної посади головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно із Наказом про припинення трудового договору від 15.12.2014 № 27ІК-УІ-0000212 та поновлено останню на займаній посаді з 16.12.2014. Рішення набрало законної сили 13.07.2016 (а.с. 9-11).

Вказаним рішенням суду встановлено, що Наказом відповідача № 166 від 17.09.2014 року виведено із структури підприємства та штатного розпису Відділ кадрів у повному складі та введено новий Відділ роботи з персоналом управління роботи з персоналом та документообігу.

Станом на 19.07.2016 року Штатний розклад працівників відповідача мав в своєму складі структурний підрозділ Управління роботи з персоналом та документообігу, кількість штатних одиниць - сім, очолює начальник управління, в тому числі до складу Управління входив Відділ роботи з персоналом (кількість штатних одиниць - три: начальник відділу, два провідних спеціаліста) та Відділ документообігу (кількість штатних одиниць - три: начальник відділу, два головних спеціаліста) (а.с. 101-104).

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва 19.07.2016 року позивача було поновлено на займаній посаді.

Також до Штатного розпису введено Відділ кадрів, кількість штатних одиниць - 1: головний спеціаліст з посадовим окладом 6450 грн.

19.07.2016 року т.в.о. генерального директора ОСОБА_6 звернувся з Поданням до Голови Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», з якого вбачається, що відповідач 19.07.2016 на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2016 щодо поновлення на посаді звільненого працівника, вніс зміни до Наказу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» від 17.09.2014 та вніс у структуру Підприємства Відділ кадрів та посаду головного спеціаліста цього відділу. Разом з тим, враховуючи прийняте відповідачем рішення у квітні 2016 року щодо вдосконалення виробничих процесів та скорочення чисельності та штату працівників Підприємства, у тому числі і Відділу роботи з персоналом, відповідач відповідно до пп. 4.1.1. п. 4.1. розділу IV Колективного договору, просив погодити виведення із структури підприємства Відділу кадрів та скорочення посади головного спеціаліста цього відділу (а.с. 57).

Голова Ради трудового колективу ОСОБА_7 19.07.2016 року погодив виведення із структури підприємства Відділу кадрів та скорочення посади головного спеціаліста цього відділу (а.с. 58).

Наказом відповідача за № 170 від 19.07.2016 було внесено зміни до структури та штатного розкладу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та виведено із структури Підприємства Відділ кадрів та скорочено посаду головного спеціаліста Відділу кадрів (а.с. 59).

Відповідачем 20.07.2016 повідомлено позивача під підпис про те, що у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення з роботи 21.09.2016 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників.

Вказаним повідомленням також повідомлено позивача про відсутність роботи за професією чи спеціальністю (а.с. 67).

Також відповідачем заповнено та направлено до Державної служби зайнятості України відповідну Звітність про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва від 20.07.2016, зх. якої вбачається про заплановане вивільнення головного спеціаліста відділу кадрів з 21.09.2016 (а.с. 66)

Попередньо аналогічну Звітність про вивільнення 33 працівників 25.05.2016 було направлено Державної служби зайнятості України (а.с. 69).

Наказом відповідача від 26.07.2016 № 175 визначено ввести в дію зміни до структури та штатного розкладу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», визначені Наказом від 19.07.2016 № 170 з 01.08.2016 (а.с. 66).

30.08.2016 т.в.о. генерального директора ОСОБА_6 звернувся до Голови Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» Коцар М.В. з поданням, відповідно до якого просив дати згоду на розірвання трудового договору 21.09.2016 з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників) з позивачем через відсутність можливості працевлаштування останньої, так як на підприємстві відсутня робота за відповідною професією (спеціальністю), яку позивач могла б виконувати за своїм фахом і кваліфікацією.

Відповідно до Протоколу № 147 uim засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укріншмаш» від 21.09.2016 на вказаному засіданні, на якому була присутня і позивач, було прийнято рішення про надання згоди на розірвання з ОСОБА_2 трудових відносин за ініціативою Адміністрації відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників) з 21.09.2016 з наданням гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством та п. 2.1.3, 2.2.21, 4.1.4., пп. 1 п. 5.1.12 Колективного договору Підприємства (а.с. 118).

Відповідач видав Наказ № 257 к про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого позивача 21.09.2016 звільнено із посади Головного спеціаліста Відділу кадрів у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції беручи до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 1 липня 2015 року у справі N 6-491цс15, дійшов до правильного висновку про те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, крім того відповідачем правомірно не було запропоновано іншої роботи позивачу за його професією чи спеціальністю, так як вакантні посади, які б відповідали кваліфікації позивача на підприємстві були відсутні.

Аналогічну правову позицію Верховний суд України висловив по справі за № 6-1264цс17, згідно якої однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається,якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Відповідно до Службової записки від 10.11.2016 № 6/115 щодо наявності вакансій у штатному розписі ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», з дня попередження ОСОБА_2 (20.07.2016) по дату звільнення останньої (21.09.2016) включно на Підприємстві були вакантними: посади головного спеціаліста Управління безпеки; водія автотранспортних засобів; заступника начальника Управління бухгалтерського обліку (а.с. 70).

Відповідно до Витягу з посадової інструкції заступника начальника Управління бухгалтерського обліку, для зайняття вказаної посади вимагається вища освіта відповідного напряму підготовки та стаж бухгалтерської роботи на керівних посадах не менше 5 років (а.с. 76).

Відповідно до Витягу з посадової інструкції водія автотранспортних засобів, для зайняття вказаної посади вимагається досвід керування автомобілем не менше 3 років. Також Інструкцією визначені обмеження на зайняття вказаної посади, а саме на посаду водія приймаються особи чоловічої статі, враховуючи заборони та обмеження, встановлені ст. 176, 177 КЗпП України, жінки які мають дітей віком від 15 років.

Згідно Витягу з Посадової інструкції головного спеціаліста Управління безпеки, для зайняття вказаної вакантної посади вимагається досвід роботи в правоохоронних органах або підрозділах безпеки підприємств всіх форм власності не менше 3 років (а.с. 75).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача вакансій та роботи, яку могла виконувати позивач з огляду на її кваліфікацію. Її кваліфікація не відповідала критеріям, викладеним в посадових інструкціях.

Доводи апеляційної скарги про те, що скорочення на підприємстві не відбулося, є необґрунтованими, оскільки штатним розписом від 24.05.2016 року, який вступив в дію з 01.08.2016 року, передбачено скорочення посад на підприємстві.

Твердження апеляційної скарги щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі не знайшло свого підтвердження матеріалами справи виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Із вищевказаної норми випливає, що переважне право на залишення на роботі визначається шляхом порівняння продуктивності праці та кваліфікації працівників. В той же час порівняння продуктивності праці та кваліфікації працівників можливе лише у випадках скорочення однієї з декількох рівнозначних посад. У відповідача була лише одна посада головного спеціаліста Відділу кадрів та не було рівнозначної їй посади в старому штатному розкладі, у зв'язку з чим у позивача не було підстав стверджувати про наявність у нього переважного права.

Вакантних посад на які претендувала позивач, зокрема провідного спеціаліста відділу роботи з персоналом або головного спеціаліста відділу документообігу, на час її звільнення не було, а переважне право на залишення на роботі не може бути застосовано по відношенню до інших посад, які не підлягали скороченню.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що в позивача було відсутнє переважне право на залишення на роботі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки звільнення позивача відповідачем з займаної посади є правомірним, вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення премій, заохочень не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущені порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді