Справа №484/2269/17 14.11.2017 14.11.2017 14.11.2017
Провадження №22-ц/784/2216/17
Справа №484/2269/17 Головуючий у 1-й інстанції Закревський В.І.
Провадження №22-ц/784/2216/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення
Іменем України
14 листопада 2017 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Кушнірової Т.Б.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем Лептугою С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Ольвія» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Ольвія» про стягнення коштів за вкладом,
в с т а н о в и л а:
В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Кредитної спілки «Ольвія» (далі КС «Ольвія») про стягнення коштів.
Позивачка зазначала, що 06 червня 2016 року між нею та КС «Ольвія» укладено договір № 19/16 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 100 000 грн. строком на дванадцять місяців до 06 червня 2017 року, зі сплатою 20 відсотків річних. Зазначені грошові кошти внесені нею готівкою в національній валюті в касу КС «Ольвія».
Після закінчення строку вказаного договору відповідач відмовився повернути вклад, посилаючись на важку економічну ситуацію в країні.
У звязку з невиконанням КС «Ольвія» своїх зобовязань щодо повернення по договору строкового вкладу грошових коштів, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача невиплачений внесок в розмірі 100 000 грн., а також двадцять відсотків річних за користування її коштами за період з 06 червня 2017 року по 11 вересня 2017 року, тобто за час затримки розрахунку 4999,98 грн.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з КС «Ольвія» на користь ОСОБА_2 100 000 грн. за договором залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, 3 % річних за час прострочення грошового зобовязання в сумі 750 грн., а всього 100 750 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КС «Ольвія» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з спілки на користь позивача 100 000 грн. залишок за договором залучення строкового внеску (вкладу) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000 грн.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 червня 2016 року між ОСОБА_3І.(прізвище якої після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_2І.), та КС «Ольвія» укладено договір №19/16 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) членом кредитної спілки на депозитний рахунок, за яким позивачка внесла на рахунок спілки 100 000 грн. під 20% річних строком до 06 червня 2017 року.

05 травня 2017 року позивачка звернулась до КС «Ольвія» із заявою, в якій просила повернути їй внесок у звязку із закінченням строку договору.

Листом КС «Ольвія» від 12 липня 2017 року їй відмовлено в поверненні внеску з посиланням на тяжку економічну ситуацію.

Відповідно до п. 3.3.1 п.3.3.3 договору про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) членом кредитної спілки на депозитний рахунок, вкладник має право вимагати від спілки виконання своїх зобовязань згідно з предметом та умовами цього Договору. По закінченню строку дії цього Договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього Договору.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», внески членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач після закінчення строку дії договору всупереч вимогам п. 3.3.3 договору не провів розрахунок із позивачкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення суми внеску в розмірі 100 000 грн.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції помилково виходив з того, що є правові підстави для стягнення з відповідача 3% річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачкою були заявлені вимоги про стягнення процентів за користування грошовим внеском. При цьому, ОСОБА_2 посилалася на те, що у день закінчення строку дії договору 06 червня 2017 року, відповідач не повернув внесок (вклад), чим порушив свої грошові зобовязання, тому просила стягнути проценти по вкладу за прострочений строк до дня ухвалення судового рішення.

Вимоги про отримання 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України, ОСОБА_2 в позовній заяві не заявляла.

Тому, враховуючи межі заявлених позивачкою вимог, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 проценти по вкладу за прострочений строк передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли із договору про залучення строкового внеску (вкладу) на депозитний рахунок, тобто підпадають під правове регулювання глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п. 2.3.1 договору, нарахування процентів на Внесок починається з наступного дня після отримання Спілкою Внеску та припиняється в день, визначений п. 1.2 цього Договору в якості закінчення строку дії Договору.

Судом встановлено, що відповідач у день закінчення строку дії договору кошти позивачці не повернув, чим порушив свої грошові зобовязання.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договором не визначено розмір процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за цим договором після закінчення терміну його дії, тому їх розмір слід визначити на рівні облікової ставки Національного банку України.

Облікова ставка НБУ з 06 червня 2017 року (день закінчення строку дії договору) по 11 вересня 2017 року (час ухвалення судового рішення) становила 12,5% річних. Розмір неповернутих коштів за договором становить 100 000 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають проценти за користування грошовим вкладом після закінчення строку Договору у розмірі 3 298 грн. (100 000 х 12,5%= 12 500 : 365 =0,034 % в день х 97 днів = 3 298 грн.).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, що мають значення для справи та помилкового стягнув 3% річних за користування грошовим вкладом після закінчення терміну дії договору за неналежне виконання його умов на підставі положень ч.2 ст. 625 ЦК України.

Наведені обставини відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру процентів за користування грошовим вкладом, при цьому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги через допущене судом порушення норм матеріального права ( ч.3 ст. 303 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги КС «Ольвія» про відсутність фінансової можливості повернути грошовий вклад, не є підставою для відмови в задоволенні позову, тому що за законом укладена між сторонами угода в силу ЦК України є обовязковою до виконання протягом строку, визначеного договором.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Ольвія» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року в частині визначення розміру процентів за користування грошовим вкладом та загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з Кредитної спілки «Ольвія» змінити.

Стягнути з Кредитної спілки «Ольвія» на користь ОСОБА_2 3 298 грн. процентів за користування грошовим вкладом, а всього 103 298 грн. заборгованості за договором № 19/16, укладеним 06 червня 2016 року про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу).

Рішення в частині стягнення 100 000 грошового вкладу та судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: