Дата документу 20.10.2017
Справа № 334/5650/17
Провадження № 2/334/2994/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Добрєва М.В.,

при секретарі: Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності в порядку спадкування належить 5/6 частин жилого будинку №77 по вулиці Пожарського у м. Запоріжжя, інша частина вказаного будинку належить її сестрі, третій особі у справі, ОСОБА_3. Вказала, що відповідач, ОСОБА_2, з 2013 року у вищевказаному будинку не проживає, його речі у будинку відсутні, проте з реєстраційного обліку не знявся, що приводить до зайвих витрат для неї, перешкоджає продажу належної їй частки будинку. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним жилим будинком.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про місце, день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за його відсутності, третя особа, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст.ст. 197, 224 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/241/17 від 12.06.2017 року на праві власності належить 5/6 частин будинку №77 по вулиці Пожарського у м. Запоріжжя, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93400966 від 01.08.2017 року. Відповідно до довідки з місця проживання від 23.08.2017 року у будинку №77 по вулиці Пожарського у м. Запоріжжя зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2. Судом встановлено, що відповідач у вказаному будинку з 2013 року не проживає, що не заперечується самим відповідачем у заяві наданій суду. Відповідно до довідки з місця проживання від 23.08.2017 року, ОСОБА_2 з березня 2013 року у будинку за адресою: №77 по вулиці Пожарського у м. Запоріжжя не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Водночас, за положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та зібраних у справі докази дає підстави для висновку про те, що відповідач втратив право користування жилим будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пожарського, 77, оскільки без поважних причин не проживає у вказаному будинку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.316, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 77 по вулиці Пожарського у м. Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.