У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 4березня 2008 року з ОСОБА_3 укладено кредитний договір, заумовами якогоостання отримала кредит у розмірі 34 тис. доларів США для придбання нерухомого майна настрок до 4 березня 2026 року включно, зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки в розмірі 3,99 % річних. Кредитні зобов'язання позичальника забезпечені порукою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що 4 березня 2008 року між банком і поручителями укладено відповідні окремі договори. Додатковим договором № 1 від 4 листопада 2009 року на період з 4листопада 2009 року до 5 квітня 2010 року було змінено процентну ставку з плаваючої на фіксовану - 11,49 % річних.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником та поручителями умов договорів та не реагуванням на вимоги, банк, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість станом на 16 січня 2016 року у розмірі 19 236 доларів 39 центів США, з яких: 15 570доларів 06 центівСША заборгованість за тілом кредиту, 3 666 доларів 33 центиСША заборгованість зі сплати процентів за період з 7 лютого 2014 року до 14 січня 2016 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 4 березня 2008 року в розмірі 19 236доларів 39 центів США, з яких: 15 570доларів 06 центівСША заборгованість за тілом кредиту, 3 666 доларів 33 центиСША заборгованість зі сплати процентів за період з 7 лютого 2014 року до 14 січня 2016 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 4березня 2008 року в розмірі19 236 доларів 39 центів США, з яких: 15 570 доларів 06 центів США заборгованість за тілом кредиту, 3 666 доларів 33 центи США заборгованість зі сплати процентівза період з 7 лютого 2014 року до 14січня 2016 року.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за кредитним договором від 4 березня 2008 рокуобмежується сумою 19 236доларів 39 центів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором скасовано. У задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції правильно виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, це є підставою для стягнення з неї грошових коштів за цим договором, однак у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону, наданим доказам дана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором та відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відбулась зміна кредитного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, тому наявні підстави для визнання поруки ОСОБА_4, якою забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором, припиненою.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Судомпершої інстанції установлено, що 4 березня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 34 тис. доларів США для придбання нерухомого майна настрок до 4 березня 2026 року включно, зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки в розмірі 3,99 % річних. Зметою забезпечення зобов'язань банк 4 березня 2008 року уклав з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки, за якими останні зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Додатковим договором № 1 від 4 листопада 2009 року на період з 4 листопада 2009 року до 5 квітня 2010 року було змінено процентну ставку з плаваючої на фіксовану - 11,49 % річних.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договорами поруки відповідачі належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 1 ст. 553 ЦК Українипередбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з п. 1.1. договору поруки ОСОБА_4 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань.

У п. 2.1. договору поруки передбачено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Відповідно до п. 2.2. договору поруки на дату укладення цього договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 34 тис. доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1. цього договору.

За умовами п. 2.2.1 додаткового договору № 1 від 4 листопада 2009 року до договору поруки у разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору.

Отже, поручителю було відомо про можливу зміну боргових зобов'язань після укладення договору поруки, що передбачено умовами укладеного договору. Зазначена умова договору відповідає вільному волевиявленню сторін і свободі договору (ст. ст. 3, 627 ЦК України).

Судом установлено, що на дату укладення з позичальником додаткового договору № 1 від 4 листопада 2009 року до кредитного договору загальна сума боргових зобов'язань боржника, з урахуванням виданого додаткового траншу в розмірі 618 доларів 49 центів США, зменшилась у зв'язку з щомісячними погашеннями та становила 32 189 доларів 34 центи США, що є меншим за суму зобов'язань, за якою зобов'язався відповідати поручитель при укладенні договору поруки.

Таким чином, з дати укладення додаткового договору № 1 від 4 листопада 2009 року до кредитного договору обсяг зобов'язань поручителя не збільшився.

Крім того, у п. 2.2. додаткового договору № 1 від 4 листопада 2009 року до кредитного договору сторони домовились провести реструктуризацію частини наявних боргових зобов'язань.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що сума 618 доларів 49 центів США не є новим траншем в розумінні грошових коштів, що отримані позичальником додатково, а є реструктуризацією заборгованості. При цьому поручитель ОСОБА_4 був обізнаний зі змістом укладених позичальником додаткових угод до кредитного договору, у тому числі і з умовами погашення прострочених процентів і з процентною ставкою, зазначеною у додаткових угодах.

Крім того, зазначення в договорі поруки про забезпечення боргових зобов'язань в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення).

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року скасувати, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик