АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» до ОСОБА_4, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний комплекс «Проспект», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєва Надія Василівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні та серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний комплекс «Проспект», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макєєва Н.В., з двома позовами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових (торгових) приміщень.

Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року вказані справи об'єднані в одне провадження.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15 березня 2017 року між ОСОБА_4 та Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив «ПРОСПЕКТ» укладено договір купівлі - продажу №3872, за умовами якого ОСОБА_4 купив нежитлове (торгове) приміщення НОМЕР_1, загальною площею 20,5 кв. м., що розташоване в м. Чернівці по проспекту

____________________________________________________________________

22ц/794/1132/2017 р. Головуючий у І інстанції Волошин С.О.

Категорія 20 Суддя-доповідач Владичан А.І.

АДРЕСА_1 (другий поверх).

Крім того, 15 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ЖБК «ПРОСПЕКТ» укладено договір купівлі-продажу №3878, за умовами якого ОСОБА_4 купив нежитлове (торгове) приміщення №227, загальною площею 41,8 кв. м., що розташоване в м. Чернівці по проспекту АДРЕСА_1 (другий поверх).

Позивач вважає зазначені договори недійсними з наступних підстав. Так, сторонами договору в порушення вимог ч. З ст. 1087 ЦК України не дотримано вимог законодавства про обмеження готівкових розрахунків, оскілки з урахуванням суми оскаржуваного договору, яка перевищує 150 000 грн, розрахунки за договором повинні були здійснені в безготівковій формі, й, відповідно, не зазначення у договорі відповідних реквізитів поточних рахунків відповідачів та проведення безготівкового розрахунку, свідчить про порушення сторонами договору вимог спеціальних норм що регулюють дисципліну безготівкових розрахунків з однієї сторони та відсутність бажання сторін до настання реальних наслідків виконання умов правочину з іншої сторони.

Крім того, сторонами в порушення вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п. 172.3. ст.172 Податкового кодексу України визначено ціну договору без проведення обов'язкової оцінки майна, так як в порушення вищевказаних норм матеріального права сторони виходили з договірної ціни - 372349,50 грн, яка визначена на підставі довідки ОК ЖБК «Проспект» про балансову вартість (п. 3 Договору) від 10 березня 2017 року, а не документа про оціночну вартість такого майна, визначену суб'єктом оціночної діяльності.

Також у ОК ЖБК «ПРОСПЕКТ» відсутнє право продажу спірного приміщення, оскільки наказом Міністерства юстиції від 13 червня 2017 року №1871/5 скасовано державну реєстрацію права власності ОК ЖБК «ПРОСПЕКТ» на торговий центр (будинок №131) по проспекту Незалежності в м. Чернівці, а також державну реєстрацію права власності на нежитлове (торгове) приміщення, що є предметом оспорюваного договору.

Вважає, що у голови правління ОК ЖБК «Проспект» були відсутні повноваження на підписання договору, що вбачається з його тексту: голова Правління Коцур Н.О. діє на підставі Статуту, протоколу установчих зборів №1 від 22.01.2005 року. В той же час ОК Житлово-будівельний кооператив «Проспект» як юридична особа зареєстроване 04.02.2015 року, й, відповідно, голова правління на час підписання договору діяла на підставі неіснуючого документу, відповідно без повноважень.

З урахуванням зазначених обставин вважає, що під час укладення договорів купівлі-продажу від 15 березня 2017 року сторонами не додержано вимог законодавства, необхідних для чинності оспорюваних правочинів, а саме: зміст договору суперечить вимогам законодавства, відсутнє волевиявлення сторін на укладення договору, договір не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Укладеним договором купівлі-продажу порушено права позивача. Так, рішенням господарського суду Чернівецької області від 27.07.2015 року у справі №926/849/15 за позовом ТОВ «Гіпербуд"» до обслуговуючого кооперативу «ЖБК Проспект» м. Чернівці, охоронної фірми «Тигр» м. Чернівці про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, яке набрало законної сили 07.08.2015 року, встановлено, що ТзОВ «Гіпербуд» не завершив будівництво торгівельного центру, об'єкт в експлуатацію не прийнятий, отже він є власником матеріалів обладнання тощо, що використанні в процесі будівництва торгового центру.

Отже, права ТзОВ «Гіпербуд» на користування та розпорядження своїм майном порушуються діями ОК "ЖБК Проспект", який з 16.05.2015 року розпочав свою діяльність з утримання та обслуговування торгового центру.

Також позивач як землекористувач земельної ділянки вважає, що вказані договори впливають на його права та інтереси, оскільки в майбутньому можуть бути використані як підстава для звернення до суду з вимогою розірвати існуючий договір оренди землі.

Інтереси позивача можуть бути порушені й тим, що за змістом оскаржуваного договору право власності на нежитлові приміщення було зареєстровано за ОК ЖБК «Проспект» на підставі сертифікату ДАБІ ЧВ №09, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради 22.02.2017 року. Зазначений документ оскаржений до адміністративного суду й у разі скасування даного сертифікату ТОВ «Гіпербуд» поновить себе у статусі замовника будівництва та зможе безперешкодно продовжувати виконання будівельних робіт як на об'єкті так і на земельній ділянці.

Просило визнати недійсним договори купівлі-продажу від 15.03.2017 року, укладені між ОСОБА_4 та Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив «Проспект», № 3872 та № 3878, посвідчені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.

Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2017 року в задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «Гіпербуд» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним встановленням обставин справи, порушенням норми матеріального і процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що його права на користування а розпорядження своїм майном порушуються укладеними договорами, оскільки згідно з рішенням суду він є власником матеріалів, обладнання тощо, що використані в процесі будівництва торгового центру.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив «ПРОСПЕКТ», в особі голови Правління Коцур Надії Олексіївни, що діє на підставі Статуту, протоколу установчих зборів №1 від 22.01.2015 року та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгове приміщення) № НОМЕР_2 загальною площею 41,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №3872 (а.с. 104, 127-140 Том № 2).

Згідно з п. 4 Договору за погодженням сторін продаж приміщення здійснюється за 371365,50 грн, які покупець зобов'язується сплатити продавцю у строк до 16 березня 2017 року (а.с. 104 том № 2).

Здійснення повного розрахунку за нежитлове приміщення, що є предметом даного договору підтверджується актом прийому-передачі приміщення, яке є предметом даного договору, який підписується сторонами після повного розрахунку.

Крім того, 15 березня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом Житлово- будівельний кооператив «ПРОСПЕКТ», в особі голови Правління Коцур Надії Олексіївни, що діє на підставі Статуту, протоколу установчих зборів № 1 від 22.01.2015 року, та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгове приміщення) № 223 загальною площею 20,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3872 (а.с. 175, 199-212 Том № 1).

Згідно з п. 4 договору за погодженням сторін продаж приміщення здійснюється за 182391 грн, які покупець зобов'язується сплатити продавцю у строк до 16 березня 2017 року (а.с. 175 том № 1).

Здійснення повного розрахунку за нежитлове приміщення, що є предметом даного договору підтверджується актом прийому-передачі приміщення, яке є предметом даного договору, який підписується сторонами після повного розрахунку.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15,16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права, та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності /відсутності/ цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України, визначено презумпцію правомірності правочину, а саме що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Підставою позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення позивач вказує порушення його майнових прав чи законних інтересів оспорюваними договорами, проте будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надав.

Посилання апелянта на те, що оскільки він має право власності на будівельні матеріали, устаткування та обладнання, що підтверджується рішенням господарського суду Чернівецької області від 27 липня 2015 року та іншими доказами, що свідчить про недотримання змісту правочину законодавству України, є необґрунтованими.

Так, предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу є окреме торгове приміщення НОМЕР_1, яке було виділено до арешту з об'єкта нерухомого майна та момент укладення договору є самосійним об'єктом права власності з реєстраційним номером 101.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що голова правління кооперативу не мала повноважень на підписання правочину, оскільки зазначене рішення було прийнято на загальних зборах ОК «ЖБК» «Проспект» та уповноважено Голову правління на укладення даних договорів, що підтверджується копіями протоколів загальних зборів №1 від 22.01.2015 року та №2 від 27.02.2017 року.

Колегія суддів відхиляє також апеляційні доводи про порушення порядку розрахунків між сторонами як підставу для визнання правочину недійсним, оскільки зазначене не передбачено ЦК України як підстава для визнання правочину недійсним, а відсутність в договорах реквізитів банків сторін не свідчить про безготівкову форму розрахунків.

Отже, відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: