Ухвала

іменем україни

16 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - садівниче товариство «Приморський», про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував на посаді голови правління садівничого товариства «Приморський» (далі - СТ «Приморський»). Відповідач ОСОБА_5, будучи головою контрольно-ревізійної комісії, під час виконання своїх обов'язків у листопаді 2013 року, склав акт перевірки фінансово-господарської діяльності СТ «Приморський», в якому встановлені факти розходження розміру наявних грошових коштів з тими сумами, що надійшли до товариства та вказано твердження про наявність у нього умислу на розкрадання грошових коштів товариства. Дана інформація (зміст акта перевірки фінансово-господарської діяльності СТ «Приморський») була поширена на загальних зборах членів товариства 22 березня 2014 року, що завдало шкоди його діловій репутації, зганьбило його перед членами товариства та завдало нервові стреси й моральні страждання.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив суд визнати недостовірними та такими, що порушують особисті немайнові права, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію відомості, викладені у протоколі загальних зборів членів СТ «Приморський» 22 березня 2014 року, поширені ОСОБА_5 на загальних зборах 22 березня 2014 року, зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені ним на загальних зборах СТ «Приморський» 22 березня 2014 року, у спосіб найбільш близький до способу їх розповсюдження, шляхом повідомлення на найближчих зборах СТ «Приморський», що поширена ним інформація - недостовірна та така, що не відповідає дійсності, порушує його права і свободи, ганьбить честь, гідність та його ділову репутацію, стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У п. 19 цієї постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною 2 статті 47-1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦКУкраїни не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди з урахуванням вищезазначених положень Закону та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що інформація, поширена ОСОБА_5 на загальних зборах СТ «Приморський» 22 березня 2014 року відносно позивача як посадової особи, а саме: про грубі порушення положень статуту товариства, визнання його роботи незадовільною й звільнення з посади голови правління, висновки про наявність порушень в операціях по обліку внесків та витрат СТ «Приморський»» не містять фактичних даних, а є критичною оцінкою неналежного виконання ним обов'язків по контролю за витратами кооперативу, яка в силу ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» не підлягає спростуванню, а також не може бути підставою для відшкодування відповідачем немайнової шкоди, пов'язаної із поширенням оціночних суджень стосовно позивача.

З огляду на це висновок судів про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах Закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко

Колегія суддів: