Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1837/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого суду Терентьєва Г.В.,

за участю секретаря Куртась К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України. Позивачі посилаються на те, що батько не дає дозволу на виїзд дитини. Разом з тим дитина потребує санаторно курортного лікування, яке позивачі мають можливість забезпечити закордоном.

Просять суд надати їм дозвіл на виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон, а саме в Іспанію без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4 строком з 18.10. 2017 року по 18.10 2018 року; дозволити їм без згоди батька ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Іспанії строком з 18.10.2017 року по 18.10.2018 року; дозволити ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_4 самостійно особисто без супроводу матері - ОСОБА_2, супроводжувати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 при перетинанні кордону з Україною до Іспанії строком з 18.10.2017 року до 18.10.2018 року.

Позивачкі позовні вимоги підтримали про що подали відповідні заяви.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій розгляд справи просив провести за його відсутністю, рішення прийняти на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів про народження м. Миколаєва від 01.09.1998 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_2.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 22.08.2006 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5, батьком якої є ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_2.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2003 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.

За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Згідно зі п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 рок передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі мають намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, а згоди для виїзду за кордон неповнолітньої відповідач невмотивовано не надає.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, відповідно до якого дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, суд вважає, що надання дозволу позивачу на вивіз дітей за межі України без дозволу їх батька права відповідача відносно дітей не порушить та буде таким, що відповідає інтересам дітей, що є підставою для задоволення даного позову.

При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 дозвіл на вивіз та ввіз - малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, за кордон, а саме до Іспанії на період часу від дня набрання рішенням суду законної сили до 18.10.2018 року.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, дозвіл на виготовлення документів для тимчасового виїзду та супроводу малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, до Іспанії на період часу від дня набрання рішенням суду законної сили до 18.10.2018 року.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, самостійно особисто без супроводу матері - ОСОБА_2, супроводжувати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, при перетинанні кордону з Україною до Іспанії на період часу від дня набрання рішенням суду законної сили до 18.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Суддя Г. В. Терентьєв

18.10.2017