АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача : ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агентство земельних відносин»

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пивовара РоманаІгоровича, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просив визнати неправомірною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 50484286, винесену 23.02.2017 р. старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пивовара Р.І. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, та зняти арешт з частки 40/100 в житловому будинку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2, а також садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,0832 га та належить ОСОБА_2

В обґрунтування скарги зазначав, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови було проігноровано зміст виконавчого листа щодо наявності солідарного боржника у даному виконавчому провадженні, не було запрошено боржника, оскаржувана постанова була винесена без виїзду на місцезнаходження нерухомого майна. Окрім того, державним виконавцем у порушення ЗУ «Про іпотеку» не було звернуто стягнення на іпотечне майно, хоча його вартість повністю покриває боргові зобов'язання. За викладених обставин на думку заявника оскаржувана постанова є незаконною та безпідставною, оскільки арешт нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, перешкоджає вільному використанню та розпорядженню даним майном.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано постанову старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Пивовар Р.І. про опис та арешт майна боржника, а саме : 40/100 частки в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований за № 36 садовий будинок, що не є об'єктом житлової нерухомості, загальною площею 129, 3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0, 0832 га.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПП «Агентство земельних відносин» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про відмову у задоволенні скарги. Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а відтак на виконання вказаної вимоги закону та з метою виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_2 боргу державним виконавцем 23.02.2017 р. було здійснено опис та арешт майна боржника. Наявність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» не може слугувати підставою для скасування постанови про опис та арешт майна. Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді вказаної скарги не залучив до участі у справі ПП «Агентство земельних відносин», не зважаючи на те, що вказане підприємство є стягувачем у виконавчому провадженні та питання, що були вирішені судом за результатами розгляду скарги ОСОБА_2, прямо впливають на права ПП «Агентство земельних відносин».

До суду апеляційної інстанції учасники судового розгляду не прибули, повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові відправлення долучені до справи ( а.с.178-190). Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, постановою від 17.03.2016 р. старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Пивовар Р.І. було відкрито виконавче провадження ВП № 50484286 за виконавчим листом № 755/17493/15-ц, що був виданий Дніпровським районним судом .м Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПП «Агентство земельних відносин» заборгованості у сумі 961 825, 75 грн.

В подальшому постановою ВП № 50484286 від 08.02.2017 р. старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Пивовар Р.І. було об'єднано виконавці провадження № 50484286 та № 51306951 у зведене виконавче провадження № 53370426.

Постановою від 23.02.2017 р. старшим державним виконавцем керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої було описано та накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме: частку 40/100 в житловому будинку АДРЕСА_2, а також садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,0832 га.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент звернення боржника до суду із скаргою на дії державного виконавця, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та скасовуючи постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 23.02.2017 р., суд першої інстанції виходив з того, що 29.05.2017 р. заступником начальника Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області БуркаА.М. було винесено постанову у ВП № 50484286 про повернення виконавчого листа № 755/17493/15-ц про повернення виконавчого листа стягувачу, а відтак, оскаржувана постанова державного виконавця від 23.02.2017 р. підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду .

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до положень ст. 56 цього Закону що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відтак винесення постанови про опис і арешт майна боржника є обов`язком державного виконавця.

Мотивуючи свій висновок щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у ВП № 50484286, винесену 23.02.2017 р., суд першої інстанції послався на те, що 29.05.2017 р. заступником начальника Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Бурка А.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, окрім того, на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 було накладено арешт у виконавчому провадженні ВП № 41838203 при виконанні ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 28.01.2014 р. про забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», вказані обставини не є підставою для скасування постанови про опис та арешт майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, судом першої інстанції при частковому задоволенні вимог скарги не було досліджено та встановлено, які саме рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови є неправомірними, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2017 р. таких відомостей не містить.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 р. № 6, згідно зі ст. 26 ЦПКсторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Разом з тим судом першої інстанції не було залучено до участі у справі ПП «Агентство земельних відносин», яке є стягувачем у виконавчому провадженні, окрім того, судом при розгляді вказаної скарги не було дотримано порядок, встановлений ст. 386 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності державного виконавця, від якого не було відібрано пояснень, окрім того, судом не було витребувано та досліджено матеріали виконавчого провадження для з'ясування всіх обставин справи.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, такими, що ґрунтуються на припущеннях та недоведені належними та допустимими доказами у розумінні ст.58,59 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено порядок розгляду скарги, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агентство земельних відносин» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді:

Справа № 755/3559/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9666/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.