У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеник Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ферре» до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ферре» (далі - ТОВ «Ферре») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі -ПАТ «Банк Форум»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 280 тис. доларів США із сплатою 13,5 % річних терміном до 23 липня 2018 року. У той же день для забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, а також іпотечний договір, за яким вона передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1. Під час процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ТОВ «Ферре» було придбано права вимоги за вказаними договорами про надання кредиту, поруки та іпотеки. Постановою від 1 листопада 2012 року державним виконавцем першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Раєвим О.Л. накладено арешт на вказане іпотечне майно та оголошено заборону на його відчуження.

ТОВ «Ферре» вказувало, що 28 серпня 2015 року постановою першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - ВДВС ОМУЮ) було накладено арешт на все майно ОСОБА_4 та заборону на його відчуження. Зазначені арешти перешкоджають товариству, як іпотекодержателю, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття власності на предмет іпотеки.

З урахуванням наведеного ТОВ «Ферре»просило суд скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 серпня 2015 року, та арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 1 листопада 2012 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ РаєвимО.Л.; встановити порядок виконання судового рішення у даній справі шляхом визначення, що це рішення є підставою для виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження заставного майна - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року, позов ТОВ «Ферре» задоволено. Скасовано арешт квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 24 квітня 2007 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 1 листопада 2012 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ Раєвим О.Л., та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 25 серпня 2015 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ Біликом Р.В.

Ухвалено, що це судове рішення є підставою для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження (арешт) квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 24 квітня 2007 року, внесених на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 1 листопада 2012 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ Раєвим О.Л., та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 25 серпня 2015 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ БіликомР.В.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просять скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ТОВ «Ферре», суд першої інстанції виходив із того, що у червні 2016 року товариство набуло право вимоги за іпотечним договором, укладеним із ОСОБА_4, однак накладені раніше, 1 листопада 2012 року та 25 серпня 2015 року, арешти на майно ОСОБА_4 перешкоджають іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття власності на предмет іпотеки.

Апеляційний суд погодився із таким висновком суду першої інстанції, зазначивши, що на дату укладення договору про відступлення права вимоги розмір заборгованості ОСОБА_7 та майнового поручителя ОСОБА_4 складав 309 460 доларів 15 центів США.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 24 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 280 тис. доларів США із сплатою 13,5 % річних терміном до 23 липня 2018 року.

У той же день для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, а також іпотечний договір, за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами в розмірі 1 509 997 грн.

1 листопада 2012 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ Раєвим О.Л. під час примусового виконання виконавчого листа № 2-2389/10, виданого 25 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Банк Форум», була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 35013397, відповідно до якої накладено арешт на згадану квартиру та заборона на її відчуження, а 22 липня 2015 року цей виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

25 серпня 2015 року державним виконавцем першого Приморського ВДВС ОМУЮ Біликом Р.В. під час примусового виконання виконавчого листа № 2-2389/10, виданого 25 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Банк Форум», була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48453520, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4, та заборона на відчуження цього майна, а 22 грудня 2015 року цей виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

16 червня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал») були укладені договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами яких ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року до ОСОБА_3 та його поручителів у розмірі 309 460 доларів 15 центів США, що за курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору становило 7 701 733 грн 43 коп., а також права вимоги до майнового поручителя ОСОБА_4 за іпотечним договором від 24 липня 2008 року.

Як встановлено судами до єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено запис за № 7625708 про заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 24 липня 2008 року.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено інформацію про державну реєстрацію іпотеки та про обтяження вказаної квартири на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24 липня 2008 року за № 3203, посвідченим 16 червня 2016 року приватним нотаріусом РусанюкомЗ.З. за № 1373, та на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24 липня 2008 року за № 3203, посвідченим 16 червня 2016 року приватним нотаріусом Русанюком З.З. за № 1381.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

У ст. 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначено, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (буди нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 60, 212-214, 303, 315 ЦПК України, доводів апеляційної скарги щодо необхідності застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не перевірив та не врахував, що постановами від 22 липня 2015 рокута 22 грудня 2015 року виконавчий лист про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки було повернуто стягувачеві із посиланням на вказаний Закон.

При цьому, апеляційний суд, погодившись з висновками суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитним договором, не послався на докази, які підтверджують ці обставини, а рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, апеляційним судом не встановлені, його судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик