АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

30 жовтня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Лапчевська О.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" Янголь ОльгиОлексіївни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року

У справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішенням суду, апелянт подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Короткий текст апеляційної скарги, без викладу обставин, зазначених у п. 5 ч. 2 ст. 295 ЦПК України, законодавством не передбачено.

Таким чином, апелянту необхідно надати нову редакцію апеляційної скарги, з копіями для сторін.

Крім того, апелянтом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апелянт зазначає про те, що у ПАТ "Родовід Банк" було введено тимчасову адміністрацію, майно було капіталізоване державою, створено санаційний банк, у зв'язку з великою кількістю проблемних кредитів не вистачає коштів на покриття судових витрат, а банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Вказував на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був звільнений від сплати судового збору, однак, законодавчі змінами ускладнили доступ до правосуддя та призводять до нецільового використання бюджетних коштів. Посилався на положення пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Креуз проти Польщі".

Розглянувши клопотання, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку що воно не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.5 глави 3 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 р., Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює витрати на ліквідацію неплатоспроможного банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

№ справи 758/10757/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11686 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Згідно з пунктами 3.8., 3.9. глави 3 розділу V Положення у разі необхідності Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку має право запропонувати внесення змін до кошторису. Зміни до кошторису вносяться не пізніше дати закінчення кварталу, на який затверджено кошторис, за наявності обґрунтованого клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. У разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку може запропонувати внесення змін до кошторису до закінчення відповідного кварталу.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Самі по собі обставини, зазначені у клопотанні, не означають відсутності у банку будь-яких коштів, необхідних для сплати судового збору.

У свою чергу, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надано будь-яких доказів в обґрунтування заявленого клопотання, які б свідчили про вжиття нею усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, зокрема, спрямованих на внесення змін до кошторису.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 р., на яке посилається апелянт, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ЦПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства, на противагу від позивача, яким було сплачено судовий збір при зверненні до суду першої інстанції, ставить сторони процесу у нерівне становище, з урахуванням також статусу особи банку.

Таким чином, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 607, 20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, для усунення вказаних недоліків, а саме надання нової редакції апеляційної скарги з відповідним обґрунтуванням та сплати судового збору.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання вказаних вимог суду, апеляційну скаргу буде повернуто як неподану особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.