УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши клопотання скаржника ОСОБА_1 про забезпечення скарги з розгляду цивільної справи за скаргою ОСОБА_1, за участю заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на дії та рішення державного виконавця по визначенню оцінки арештованого майна, визнання недійсним та скасування висновку про вартість майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, за участю заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» звернулася до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця по визначенню оцінки арештованого майна, визнання недійсним та скасування висновку про вартість майна.

До поданої скарги ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення скарги, в якій просить суд вжити заходи по забезпеченню скарги, а саме зупинити стягнення по виконавчому провадженню №54420013, яке перебуває на виконання в Ужгородському міському відділі ДВС щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 12.08.2014 року Ужгородським міськрайонним судом по справі №308/14010/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до завершення розгляду заявленого спору та набуття рішення законної сили, зупинити реалізацію предмета іпотеки квартири, розташованої за адресою: м. Ужгород, вул. Волошина, 40/3 (Лот №244267, системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»), а також зупинити вчинення будь яких виконавчих дій по виконавчому провадженню, яке перебуває в провадженні Ужгородського МВ ДВС щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 12.08.2014 року Ужгородським міськрайонним судом по справі №308/14010/13-ц.

Дослідивши матеріали даної скарги та заяву про вжиття заходів забезпечення даної скарги приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до абз.2 ч.5 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

У статтях 151, 152 ЦПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Разом із тим ст. 14 ЦПК України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п.15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Ураховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151, 152 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, слід дійти висновку, що задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення скарги судом буде порушено норми ЦПК України та порушено межі своїх процесуальних повноважень.

Керуючись п.15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), ст.ст. 209,210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання клопотання скаржника ОСОБА_1 про забезпечення скарги з розгляду цивільної справи за скаргою ОСОБА_1, за участю заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на дії та рішення державного виконавця по визначенню оцінки арештованого майна, визнання недійсним та скасування висновку про вартість майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк апеляційної скарги з дня винесення ухвали, та набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_5