Справа № 567/1080/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Панчук М.В.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно звернулася ОСОБА_2 Свою заяву мотивує тим, що її матері ОСОБА_3 належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області по вул. Шевченка, 107, який був побудований у 1968 році та належав до суспільної групи - робітний двір.

Зазначає, що згідно діючого на той час законодавства, а саме, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, яка передбачала обовязкову реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі на підставі записів у погосподарській книзі, даний житловий будинок з надвірними будівлями був зареєстрований за її матір'ю ОСОБА_3, згідно погосподарської книги Вельбівненської сільської ради № 6, особовий рахунок № 0535.

01 червня 2013 року її матір ОСОБА_3 померла у віці 73 років. На день смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, що розташований в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області по вул. Шевченка, 107. За життя ОСОБА_3 заповітів не складала. Інші спадкоємці за законом першої черги сини померлої та її брати ОСОБА_4, який проживав з матір'ю на день її смерті в одному будинку, та ОСОБА_5 відмовилися від своєї частки у спадщині, про що ними було подано відповідні заяви до Острозької районної державної нотаріальної контори. На даний час ОСОБА_4 помер. У встановлений чинним законодавством строк після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до Острозької районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 273 за 2013 рік.

29 серпня 2017 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_6 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане будинковолодіння, про що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

20 лютого 2017 року нею було виготовлено в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Вельбівне Острозького району Рівненської області по вул. Шевченка, 107, де їй також стало відомо, що право власності на дане будинковолодіння в реєстраційних книгах не зареєстровано.

Вказуючи на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належний ОСОБА_3 садибний житловий будинок з надвірними будівлями, нотаріусом їй було відмовлено, просить визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті матері право приватної власності на садибний житловий з надвірними будівлями, який розташований в с. Вельбівно, Острозького району Рівненської області вул.Шевченка,107.

Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Пояснила, що так як за життя ОСОБА_3 не виготовила необхідної технічної документації, не оформила та не зареєструвала права власності на садибний житловий будинок, що розташований в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області вул. Шевченка,107, а тому на даний час на садибний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ, що порушує передбачені законом права та інтереси, як спадкоємця за законом її довірительки після смерті її матері ОСОБА_3, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Представник Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не зявився, подав заяву у якій вказав, що заперечень проти позову не має, просить справу розглядати без його присутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно доведений і підлягає задоволенню.

З свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії V-УР №0788713 встановлено, що її батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ №098833, 08.09.2014 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище "Григорєва" (а.с.12).

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №108306 встановлено, що ОСОБА_8 помер 10.06.2002 року (а.с.13).

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №143646 встановлено, що ОСОБА_3 померла 01.06.2013 року (а.с.14).

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №182979 встановлено, що ОСОБА_4 помер 06.01.2016 року (а.с.15).

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 465 від 26.07.2017 року, згідно погосподарської книги № 6 обєкта погосподарського обліку 0535 будинок № 107 по вул. Шевченка в с.Вельбівно рахується за ОСОБА_3, яка померла 01.06.2013 року ( а.с.28).

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 466 від 26.07.2017 на день смерті за адресою будинок № 107 по вул. Шевченка в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області з ОСОБА_3 проживав її син ОСОБА_4, які постійно проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство ( а.с.29).

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 464 від 26.07.2017 року житловий будинок № 107 по вул. Шевченка в с. Вельбівно рахується за ОСОБА_3, яка померла 01.06.2013 року, згідно запису у погосподарській книзі № 12 за 1991-1995 рр. відноситься до суспільної групи господарств «робоче». ( а.с.30).

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 627 від 31.08.2017 року згідно запису земельного кадастрової книги № 31 в ОСОБА_3 згідно рішення сесії Вельбівненської сільської ради від 10.06.2002 року № 30 в користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,15 га, яка знаходиться по вул. Шевченка 107 в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області ( а.с.31).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48895385, виданої 29.08.2017 року інформація - за параметрами запиту "ОСОБА_3І." відсутня (а.с.24-27).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області від 29.08.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будтнок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Рівненська область, Острозький район, с.Вельбівно, вул. Шевченка, буд.107 ( а.с.21).

Після смерті ОСОБА_3 Острозькою районною державною нотаріальною конторою Рівненської області було заведено спадкову справу №273 за 2013 рік. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_7, сини спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 273/2013 року (а.с.43-44).

Відповідно до довідки архівного відділу Острозької РДА Рівненської області від 01.08.2017 року № Г-29/04-01 у протоколах сесії та засідань виконкому Вельбівненської сільської ради за 2002 рік не виявлено рішення від 10 червня 2002 року за № 30 про передачу земельної ділянки у приватну власність (а.с.20).

Згідно технічного паспорта від 20.02.2017року та повідомлення КП «РОБТІ» №1640, садибний житловий будинок складається з: А - житловий будинок , а сходи, Б-сарай, № 1 огорожа, К колодязь, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., всього загальною вартістю 32038 грн., що розташований в с. Вельбівно по вул. Шевченка,107, Острозького району Рівненської області (а.с.16-19).

В судовому засіданні встановлено, що у власності ОСОБА_3 перебував садибний житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області по вул.Шевченка,107, який відносився до супільної групи господарств «робоче».

Отже, згідно діючого на той час законодавства, а саме, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка передбачала обовязкову реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі на підставі записів у погосподарській книзі, даний житловий будинок з надвірними будівлями був зареєстрований за ОСОБА_3, згідно погосподарської книги Вельбівненської сільської ради №6, особовий рахунок №0535.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року, відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 cт.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІ1 «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню негосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державно ї реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання, узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

У відповідності до ст.392 ЦК України, власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_3 належав садибний житловий будинок, що розташований в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області вул.Шевченка, 107, тому право власності на нього перейшло до ОСОБА_2, як спадкоємця за законом після її смерті.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, належним чином оформила свої спадкові права, так як звернулась у встановлений строк з відповідною заявою до Острозької районної державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Також, оскільки відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_2 права власності на майно, та враховуючи нормативні акти, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ОСОБА_2 має право на спадщину після смерті ОСОБА_3, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 524-529 ЦК УРСР, ст. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1216, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3, право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с.Вельбівно по вул.Шевченка, 107, Острозького району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_10