Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/649/15-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2017 року,

встановила:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 80), посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов договору №ZRZ0GA00003779 від 27.04.2007, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 23.10.2015 в сумі 15474,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 344786,69 грн., та судові витрати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 279129,01 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 206981,51 грн.; загального залишку заборгованості за процентами 58617,55 грн.; штрафу (фіксованої та відсоткової частини) - 13529,95 грн. та 3311,68 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині відмови у стягненні комісії, визначенні суми заборгованості, що підлягає стягненню в гривні, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позов Банку щодо стягнення заборгованості по комісії у сумі 651,92 доларів США та суму заборгованості, що підлягає стягненню, визначити у валюті - долар США.

На думку заявника, суд безпідставно відмовив Банку у стягненні заборгованості по комісії, яка була обумовлена сторонами при укладенні договору. Крім того, представник відповідача вважає, що відповідно до позовних вимог, положень чинного законодавства та судової практики заборгованість за кредитним договором, правомірно наданим у іноземній валюті, мала бути стягнута судом саме в іноземній валюті.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між Банком та ОСОБА_1 27 квітня 2007 року укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003779, згідно з умовами якого останній надано кредит у розмірі 20000,00 доларів США строком до 26.04.2017 зі сплатою за користування кредитом 0,92% щомісячно (а. с. 11-13).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 23.10.2015 складала 15474,76 доларів США, що еквівалентно 344786,69 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9289, 77 доларів США, що еквівалентно 206981,51 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами 2630,88 доларів США, що еквівалентно 58617,55 грн.; заборгованість з комісії 651,92 долари США, що еквівалентно 14525,16 грн.; загальна сума нарахованої пені 2156,26 доларів США, що еквівалентно 48042,73 грн.; штраф: фіксована частина 9,49 доларів США, що еквівалентно 211,39 грн. та процентна складова 736,44 доларів США, що еквівалентно 16408,35 грн. (а. с. 80-86).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що боржник порушував умови зобовязання, допустив заборгованість по сплаті тіла кредиту, процентів за користування ним. Суд також обґрунтовано виходив з того, що штраф і пеня за договором є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором є таким, що суперечить діючому законодавству, та правильно послався на правову позицію Верховного Суду України у подібних правовідносинах, викладену у постанові від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15. Вирішуючи спір, суд стягнув з відповідача на користь позивача саме штраф, а не пеню і рішення суду сторонами у цій частині не оскаржувалось, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Не зважаючи на вищевказане, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо стягнення боргу у національній валюті за кредитом, який правомірно наданий у іноземній валюті, та у частині відмови у стягненні комісії за договором.

Зокрема, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 17, 177-178), кредит правомірно наданий в іноземній валюті, позичальником в цій частині не оспорювався та є дійсним, відповідачем порушено умови зобовязання, а тому колегія суддів вважає, що вимога Банку про стягнення боргу в іноземній валюті є обґрунтованою.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення комісії, суд першої інстанції послався на п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, відповідно до яких банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначені Правила були затверджені після укладення кредитного договору, умови щодо сплати комісії погоджені сторонами та такі умови договору позичальником недійсними не визнавались.

Посилання на не зазначення у договорі Банком, які саме послуги за вказану винагороду надаються відповідачу та на правову позицію, висловлену з цього приводу у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 є помилковим та спростовується змістом п. п. 3.7, 7.1. договору, відповідно до яких сторонами погоджено сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісяця у період сплати у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту.

Положення кредитного договору щодо сплати щомісячної винагороди в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту не суперечать вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції на час його укладення.

Відтак колегія суддів вважає, що вимоги Банку про стягнення комісії згідно наданого розрахунку є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, з ухваленням колегією суддів нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому колегія суддів враховує п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за №14, у якому розяснено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 18 жовтня 2017 року офіційний курс долара США за курсом НБУ становить 26,4843 грн.

Таким чином, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00003779 від 27.04.2007 станом на 23.10.2015 в сумі 12572,57 доларів США, що еквівалентно на час ухвалення рішення 332975,72 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 9289,77 доларів США, що еквівалентно 246033,06 грн., загального залишку заборгованості за процентами 2630,88 доларів США, що еквівалентно 69677,02 грн.; заборгованості з комісії 651,92 долари США, що еквівалентно 17265,64 грн. Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у відповідності до п. 5.4 умов договору в сумі 16898,82 грн., який складається із фіксованої частини - 250 грн. та процентної складової - 16648,82 грн. Процентна складова визначена з наступного розрахунку (246033,06 грн. (тіло кредиту) + 69677,02 грн. (проценти) + 17265,64 (комісія)) х 5% = 16648,82 грн.).

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6954,53 грн., а в дохід держави - сума недоплаченого судового збору з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог в сумі 3990,18 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00003779 від 27.04.2007 в сумі 12572,57 доларів США, що еквівалентно 332975,72 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 9289,77 доларів США, що еквівалентно 246033,06 грн., загального залишку заборгованості за процентами 2630,88 доларів США, що еквівалентно 69677,02 грн.; заборгованості з комісії 651,92 долари США, що еквівалентно 17265,64 грн.; а також штраф в сумі 16898,82 грн. (фіксована частина - 250 грн. та процентна складова - 16648,82 грн.) та судовий збір в сумі 6954,53 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) в дохід держави 3990,18 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: