Ухвала

іменем україни

2 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, П'ята Харківська державна нотаріальна контора, про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 Він є її спадкоємцем. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_5, мешкаючи без будь-якого права у будинку АДРЕСА_1, незаконно заволоділа ним шляхом незаконного вселення. На його вимогу щодо звільнення приміщення відповідач не реагує.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 та виселити її.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 грудня 2016 року позов задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням часткового скасування апеляційним судом рішення місцевого суду, дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення, оскільки останній не надав суду належних і допустимих доказів того, що спірне нерухоме майно належало за життя на праві власності ОСОБА_8, а після її смерті, що він є набувачем цього майна.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 грудня 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: