Справа № 369/2895/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/4284/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 30.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

секретар: Шуляк Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_3 про визнання незаконними, скасування догани та розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона з 1982 року працює в Чабанівській селищній раді Києво-Святошинського району Київської області. З 01 січня 2006 року займає посаду завідуючого військово-облікового бюро. За весь період роботи не допускала порушення трудової дисципліни чи внутрішнього трудового розпорядку, неодноразово до неї застосовувались заохочувальні заходи та нагороди за успіхи в роботі.

У січні 2017 року голова сільської ради запропонував позивачу звільнитись за власним бажанням та отримати матеріальну допомогу, а у випадку відмови пообіцяв звільнити за інших підстав. У подальшому на вимогу заступника голови 23 січня 2017 року позивачем були подані списки першочергових військовозобовязаних та списки посильних. Але 24 січня 2017 року заступник голови повідомив, що списки належним чином не оформлені, тому їй була оголошена догана. Позивач вказує, що оголошення догани відбулось з порушення трудового законодавства.

Після виходу на роботу 30 січня 2017 року ОСОБА_2 побачила в кабінеті незнайому жінку, яку на вимогу заступника голови ОСОБА_4 вона зобовязана була навчити роботи з документами. Оскільки сторонні особи не можуть бути допущені до роботи з документами, що містять персональні дані, позивач відмовилась виконувати вказівки керівництва, на що отримували знову необґрунтовані претензії керівництва. Через неправомірні дії відповідачів по справі позивач зазнала моральних страждань, тому з 23 лютого 2017 року по 01 березня 2017 року перебувала на лікарняному.

Після виходу на роботу 02 березня 2017 року їй було оголошено розпорядження про звільнення та видано трудову книжку. Позивач вважає, що розпорядження прийняті також з порушенням чинного трудового законодавства, необґрунтованим та з грубим порушенням її прав, без отримання згоди профспілкового комітету.

На підставі викладеного просила суд визнати незаконним та скасувати розпорядження №4-к Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 січня 2017 року про оголошення догани ОСОБА_2В; визнати незаконним та скасувати розпорядження №12-к Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 березня 2017 року про звільнення з роботи ОСОБА_2 та поновити її на посаді завідувача військово-облікового бюро з 03 березня 2017 року та допустити виконання рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання; стягнути з Чабанівської селищної ради на користь ОСОБА_2 середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу з 02 березня 2017 року по дату поновлення на роботі з утриманням цих сум податків та інших обовязків платежів; стягнути з Чабанівської селищної ради на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 35 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №12-к від 02 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника військово-облікового бюро Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнуто з Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 13 334,22 грн. та на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 22 лютого 1982 року перебувала у трудових відносинах із Чабанівською селищною радою Києво-Святошинського району Київської області, де працювала на посаді діловода військово-облікового столу виконавчого комітету селищної ради, начальника військово-облікового столу виконавчого комітету селищної ради, а з 01 січня 2006 року на посаді завідуючий військово-облікового бюро (а.с. 10-12).

За час перебування на займаних посадах ОСОБА_2 отримувала заохочення, грамоти. Розпорядженням селищного голови Чабанівської селищної ради №54-к від 30 серпня 2013 року отримала попередження про недопустимість надання персональних даних громадянина без його згоди стороннім особам (а.с. 120).

18 листопада 2016 року ОСОБА_2 була ознайомлена з посадовою інструкцією завідувача військово-облікового бюро Чабанівської селищної ради, згідно п.2.5 завідувач складає іменні списки, повідомлення по оповіщенню військовозобовязаних в особливий період (а.с. 133-134).

У судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено, що заступник селищного голови ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою надати іменні списки, повідомлення по оповіщенню військовозобовязаних в особливий період. ОСОБА_2 вказала на необхідність доопрацювання даних списків ще до понеділка.

23 січня 2017 року заступник селищного голови ОСОБА_4 подав голові селищної ради доповідну записку про виявлення факту порушення ОСОБА_2 посадової інструкції (а.с. 123).

24 січня 2017 року складений акт про відмову в наданні письмового пояснення щодо ненадання іменних списків, повідомлення по оповіщенню військовозобовязаних в особливий період (а.с. 124).

Розпорядженням голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №4-к від 24 січня 2017 року ОСОБА_2 оголошено догану за порушення п.2.5 посадової інструкції (а.с. 125)

Розпорядженням голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №49-В від 24 січня 2017 року ОСОБА_2 позбавлено преміальних виплат в розмірі 250% за результатами роботи за січень 2017 року у звязку з оголошенням догани (а.с. 121).

Позивач ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечувала щодо відсутності належно оформлених іменних списків, повідомлення по оповіщенню військовозобовязаних в особливий період у звязку з необхідністю їхнього доопрацювання станом на 24 січня 2017 року. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про скасування розпорядження №4-к.

Судом також встановлено, що 21 лютого 2017 року заступник селищного голови ОСОБА_4 звернувся до голови профспілкового комітету Чабанівської селищної ради ОСОБА_5 із поданням про отримання згоди на звільнення ОСОБА_2В (а.с. 118).

Розпорядженням голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №9-к від 23 лютого 2017 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника військово-облікового бюро у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення вказана доповідна записка про виявлення факту порушення від 23 січня 2017 року, розпорядження про оголошення догани №4к від 24 січня 2017 року (а.с. 113).

Розпорядженням заступника селищного голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області скасовано розпорядження №9-к від 23 лютого 2017 року про звільнення ОСОБА_2 у звязку з листком непрацездатності на ОСОБА_6 від 23 лютого 2017 року (а.с. 114).

Розпорядженням заступника голови Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №12-к від 02 березня 2017 року звільнено ОСОБА_2 з посади начальника військово-облікового бюро у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення є доповідна записка про виявлення факту порушення від 23 січня 2017 року, розпорядження про оголошення догани №4к від 24 січня 2017 року (а.с. 115).

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зі змісту даної норми вбачається, що для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

За правилами ст. 147 КЗпП України, звільнення за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Отже, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Як видно з матеріалів справи, у розпорядженні про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків не зазначено, яке порушення трудової дисципліни, вчинене ОСОБА_2 після винесення розпорядження №4-к від 24 січня 2017 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що стало підставою для її звільнення. Натомість в розпорядженні вказується лише одне порушення, за яке на позивача було вже оголошено догану. Оскільки інші підстави в розпорядженні не вказані, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доводи представника відповідача про інші порушення трудової дисципліни, в тому числі не передання справ ОСОБА_7, є необґрунтованими. Оскільки всі підстави мають вказуватись у відповідних розпорядженнях, а не доповнюватись вже після такого звільнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за одне й те ж саме порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано одне дисциплінарне стягнення: або догана, або звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання розпорядження №12к незаконним та його скасування.

Крім того, за ч. ч. 1-5 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 етапі 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що в установі є профспілковий комітет трудового колективу.

На виконання вказаних вимог закону 21 лютого 2017 року було направлено подання Голові профспілкового комітету Чабанівської селищної ради, при цьому було направлено лише одне подання без жодних додатків та інших доказів на підтвердження обставин, викладених в поданні.

З копії вказаного подання, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що голова профспілкового комітету проставив 22 лютого 2017 року резолюцію «не заперечую щодо звільнення працівника». У матеріалах справи відсутні докази коли було засідання профспілкового комітету, чи повідомляли ОСОБА_2 про дане засідання, чи відбирались в неї пояснення, тощо.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням трудового законодавства, оскільки не було фактично отримано згоди профспілкового органу, а лише міститься резолюція голови, що не є тотожним. Докази належного повідомлення позивача про засідання профспілкового комітету в матеріалах справи відсутні.

Оскільки звільнення позивача здійснене з порушенням норм законодавства про працю, вона відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі з виплатою середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який вирішує трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу також підлягає задоволенню.

Так, згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи подані довідки про отримані доходи, середньоденна заробітна плата становить 164,62 грн. (січень-лютий 2017 року: 3682,30 грн. та 3561,01 грн.).

З 02 березня 2017 року по 07 липня 2017 року кількість робочих днів складала 81. Таким чином визначаємо розмір середньої заробітної плати за цей період 81 х 164,62 грн. = 13 334,22 грн. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оскільки позивачу були спричинені моральні страждання через звільнення , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо вчинення ОСОБА_2 двох окремих порушень, через вчинення яких було застосовано два дисциплінарних стягнення, оцінюються колегією суддів критично, оскільки підставами застосування стягнення в розпорядженнях №4-к від 24 січня 2017 року та №12-к від 12 березня 2017 року вказана одна доповідна записка від 23 січня 2017 року. Факт вчинення позивачем будь-яких інших порушень, на які також посилається апелянт, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді Л.П. Сушко

ОСОБА_8