АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Станішевській Б.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №761/8453/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/8868/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1одження, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона проживала разом з ОСОБА_2 в незареєстрованому шлюбі. Під час проживання в незареєстрованому шлюбу у сторін по справі народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, позивачка вказує, що відповідач на надає достатньої матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, хоча вказаний обов'язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України.

У зв'язку з зазначеним, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 березня 2017 року і до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, ухваленим через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4 в судові засідання не з'являлася.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення позивача ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, забезпечивши позивачу можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.305 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки форми №3, ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, в редакції яка діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з загальних засад щодо сплати аліментів на утримання дитини, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи в апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Крім того, рішення суду не позбавляє відповідача права відповідно до ст.192 СК України звертатися до суду із вимогами про зменшення розміру визначених аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, оскільки відповідач у судовому засіданні позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, виходячи з позовних вимог позивачки, розмір аліментів вірно визначив їх розмір 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, зважаючи, що відповідач є працездатним, працює та має постійний дохід.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: