Справа № 203/2838/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

перекладача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є власником домоволодіння по АДРЕСА_2, яке межує із домоволодінням по АДРЕСА_3, де проживає його сусід ОСОБА_2 Останнім на його (позивача) земельній ділянці в притул до гаражу та сараю розміщено побутове та будівельне сміття, в результаті чого відповідачем порушуються його права на користування земельною ділянкою та обслуговування споруд. Він не має доступу до задньої стіни гаражу та частини стіни сараю, через що не має можливості підтримувати ці споруди в належному стані, робити поточний ремонт. Крім того, розміщене в притул до цих будівель сміття псує їх стан в наслідок великої вологості, оскільки в цьому смітті весною та восени постійно накопичується вода,я кА не випаровується та нікуди не стікає. Відповідач категорично відмовляється вживати заходи щодо прибирання сміття, в зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду. З урахуванням наведеного позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні домоволодінням по АДРЕСА_2, зобов'язавши відповідача ОСОБА_2 протягом 15 днів з дня винесення рішення суду прибрати сміття з території його домоволодіння по АДРЕСА_2, з земельної ділянки, що розташована за його гаражем, сараєм та будинком ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 в м.Дніпрі.

В судовому засіданні представник позивача зазначив про підтримання заявлених ОСОБА_4 позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що до моменту звернення з позовом до суду позивач жодного разу не звертався до нього з приводу прибирання будівельних матеріалів і сміття та про наявність відповідних претензій з боку позивача він дізнався лише після отримання позовної заяви від суду. Також зазначив, що після цього ним було придбано сміття та залишки не потрібних будівельних та інших матеріалів, залишивши лише фрагменти бетонної плитки, яка йому потрібна та яка була акуратно складена біля паркану. Окрім цього, було залишено будівельні матеріали у вигляді шлакоблоку, які залишилась від попереднього власника по АДРЕСА_1 та також були акуратно складені. Крім цього, ОСОБА_2 зазначив, що всі ці речі були розміщені на земельній ділянці, до якої позивач не має жодного відношення та яка належить на праві спільної сумісної власності йому та співвласнику квартири АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_4 є власником домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_2, які межують із домоволодінням та земельною ділянкою по АДРЕСА_1, власниками квартир №1 та №3 у якому, а також співвласниками земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2 (квартира №1) та ОСОБА_5 (квартира №3).

Статтею 90 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 91 Земельного кодексу України визначені обов'язки власників земельних ділянок, зокрема, що останні зобов'язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Згідно ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ст.104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частинами 2,3 ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України, серед яких, зокрема, визначено: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідачем ОСОБА_2 на належній позивачу земельній ділянці по АДРЕСА_2 було розміщено сміття та будівельні матеріали, які відповідач на його звернення відмовлявся прибрати та які обмежують його у вільному користуванні земельною ділянкою, у до ступі до належних йому на праві власності будівель та псують останні.

На підтвердження цього позивачем було надано фотознімки з зображенням частини земельної ділянки та розміщеним на ній сміттям та будівельними матеріалами.

При цьому, суд враховує, що будь-яких доказів тому, що до звернення до суду він звертався до відповідача з вимогами прибрати вказане сміття та матеріали та відмови у цьому відповідача, позивач суду не представив.

А як зазначив відповідач під час розгляду справи в суді про наявність відповідних претензій позивача він дізнався лише після звернення останнього до суду та отримання позовної заяви.

Також відповідач та допитаний в судовому засіданні в якості свідка співвласник земельної ділянки по АДРЕСА_1 та власник квартири №3 у вказаному домоволодінні ОСОБА_5 зазначили, що після цього ними було звільнено земельну ділянку від сміття та залишку будівельних матеріалів і залишено лише фрагменти бетонної плитки, яка належить ОСОБА_2 та акуратно складена біля паркану. Окрім цього, від попереднього власника залишились будівельні матеріали у вигляді шлакоблоку, які також були акуратно складені, на земельній ділянці, що їм належить.

Вказані обставини щодо звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1,1 від сміття та будівельних матеріалів підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а також вбачаються з наданих відповідачем фотознімків.

Представник позивача під час розгляду справи в суді вказаних обставин не заперечував, але зазначив, що залишення будівельних матеріалів у вигляді фрагментів бетонних пліт та шлакоблоку все одно порушує права позивача, оскільки через затікання та накопичення в них води, псується стан належних позивачу будівель біля яких ці матеріали розміщенні.

Таким чином, судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді відповідачем було звільнено належну йому земельну ділянку по АДРЕСА_1 від сміття та матеріалів, зображених на фотознімках, наданих позивачем до позовної заяви. Залишки матеріалів у вигляді фрагментів бетонних плит та шлакоблоку, розміщено також на цій земельній ділянці, що перебуває у спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і доказів іншого стороною позивача у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України суду не представлено.

Доказів того, що внаслідок розміщення та зберігання цих матеріалів псується стан будівель належних позивачу є припущенням та відповідними доказами позивачем також не підтверджено.

З огляду на це, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх обґрунтувань та не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем його прав як власника суміжного домоволодіння та земельної ділянки, які б підлягали захисту в судовому порядку, враховуючи фактичні обставини по справі, встановлені судом.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмо-вити в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у вигляді судового збору, в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.90,91,103,104,152 Земельного кодексу України, ст.ст.16,391 ЦК України, ст.ст.3,10,11,27,31,58-61,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунен-ня перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак