Справа № 569/8362/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області складі:

головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі - Левчук Д.О.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ "Приватбанк" про захист прав споживачів кредитних послуг та стягнення моральної шкоди-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.11.2012 року у розмірі 28566,18 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.11.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 15000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказують,що відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, оскільки ним підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.05.2016 року має заборгованість - 28566,18 грн., яка складається з наступного: 15432,54 грн. - тіло кредиту; 5251,90 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 6956,97 грн. - нараховано пені; 750 грн. - нараховано штрафів; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1336,49 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Отже, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду.

28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» із зустрічною позовною заявою про захист прав споживачів кредитних послуг та стягнення моральної шкоди.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею отримано позовну заяву Приватбанку про стягнення з неї 28566,18 грн. заборгованості. Вказує, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав: У Приватбанку вона мала два карткових рахунки: НОМЕР_1 та НОМЕР_2. На один рахунок надходила пенсія, а друга картка залишилася після відкриття нею депозитного рахунку. 31 липня 2016 року на її мобільний телефон надійшло СМС- повідомлення про списання з карткового рахунку НОМЕР_1 комісії за користування кредитом. В загальній сумі з її рахунку Банк неправомірно списав 3315,93 гри. Оскільки вона ніяких кредитів у Приватбанку не отримувала, вона з'явилася до відділення банку для з'ясування обставин. Виявилося, що ще 24 червня 2015 року після опівночі шахраями використано її картковий рахунок та списано 16 000,00 грн. Виявляється Приватбанк без її згоди збільшив кредитний ліміт по картці, відкритій як "ОЩАДНИЙ" рахунок до 15000 грн. і тепер вона має заборгованість перед Приватбанком. В подальшому вона звернулася у Приватбанк із письмовою заявою та повідомила про шахрайські дії по неправомірному списанню коштів із її рахунка. У відповідь на своє звернення вона отримала лист від банку в якому йшлося, що за результатами службового розслідування зроблений висновок про те, що "фішингова" система шахраїв була розрахована на неуважність користувачів Приват - 24 і недостатню захищеність їх персональних комп'ютерів. З такою позицією банку не погоджується, вважає, що вона не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а стягненні з неї кошти підлягають поверненню, тому вона змушена була звернутись до суду для захисту свого права.

В судове засідання представник позивача - відповідача не зявився, однак подали суду заперечення, в яких вказали що вимоги по зустрічному позову не визнають в повному обсязі та просять суд відмовити в задоволенні. Щодо вимог первісної позовної заяви то при подачі позову вказали, що справу розглядати у їхню відсутність.

Відповідач - позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнали повністю, щодо вимог зустрічного позову, то просили суд задовольнити його в частині стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 неправомірно списані кошти в розмірі 3315.93 грн.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги первісного позову обґрунтованими, а позовні вимоги зустрічної позовної заяви, такими, що задоволенню не підлягають Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.11.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № б/н. Відповідно до договору відповідач отримала кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості до договору № б/н від 08.11.2012 року вбачається, що станом на 16.05.2017 року має заборгованість - 28566,18 грн., яка складається з наступного: 15432,54 грн. - тіло кредиту; 5251,9 грн. - нароховано відсотків за користування кредитом; 6956,97 грн. - нараховано пені; 750 грн. - нараховано штрафів; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1336, 71 грн. - штраф (процентна складова),з них 1661,71 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року(дата зміни облікових правил банку).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви відповідача, ОСОБА_2 отримала позовну заяву Приватбанку про стягнення з неї 28566,18 грн. заборгованості.

ОСОБА_2 у Приватбанку мала два карткових рахунки: НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

31 липня 2015 року на мобільний телефон ОСОБА_2 надійшло СМС- повідомлення про списання з карткового рахунку НОМЕР_1 комісії за користування кредитом. В загальній сумі з рахунку ОСОБА_2 Банк списав 3315,93 гри.

ОСОБА_2 звернулася у Приватбанк із письмовою заявою та повідомила про шахрайські дії по неправомірному списанню коштів із її рахунка.

У відповідь на її звернення вона отримала лист від банку в якому йшлося, що за результатами службового розслідування зроблений висновок про те, що "фішингова" система шахраїв була розрахована на неуважність користувачів Приват - 24 і недостатню захищеність їх персональних комп'ютерів.

Відповідач дійсно зверталась 20.12.2015 р. до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про крадіжку грошових коштів з її платіжної картки, що підтверджується копією її заяви. В якій ОСОБА_2 зазначила, що 24 червня 2015 року з її банківської картки у Приватбанку проведено 6 незаконних транзакцій з рахунками НОМЕР_1,НОМЕР_2. Вказані транзакції нею не проводились. Куди перераховано кошти її не відомо. Будь-яких товарів які оплачені згідно цих транзакцій вона не отримувала. У зв'язку із цим хоче скористатись послугою опротестування транзакції банком-емітентом чарджбек, код послуги 30. Просить повернути її кошти у повному розмірі за оплачені послуги які так і не отримала.

Відповідно до матеріалів внутрішнього службового розслідування ПАТ КБ «ПриватБанк» , працівниками банку встановлено, що ваш запит щодо переказу 24.06.2015 р. грошових коштів з картки НОМЕР_1,НОМЕР_2 та відшкодування заподіяної шкоди,розглянули провідні спеціалісти ПАТ КБ «Приватбанк» повідомляє наступне, що у них немає можливості виконати вимоги ОСОБА_2

За результатами службового розслідування, проведеного ДБ ГО зроблений обґрунтований висновок про те, що «фішингова» схема шахраїв була розрахована на неуважність користувачів Приват24 і недостатню захищеність їх персональних комп'ютерів від комп'ютерних вірусів, а так само на наявність особливостей деяких сервісів самого Приват24, які шахрай може використовувати для обману користувачів системи.

Наведене підтверджується матеріалами внутрішнього службового розслідування КБ «ПриватБанк».

Згідно «Умов і правил надання банківських послуг» п.п.1.1.5.5 Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, Картку, контрольну інформацію клієнта, відправлено в SMS-повідомленні Пін-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі(ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв»язку під час використання цих каналів.

Крім того, відповідно п.п.1.1.5.14. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації.

З «Умовами і правилами надання банківських послуг» ОСОБА_2 була ознайомлена, про що свідчить її підпис на анкеті-заяві від 08.11.2012 року, та вони є складовою частиною договору про надання банківських послуг.

Представниками банку зазначено, що ОСОБА_2 не були прийняті належні заходи для захисту свого рахунку і акаунта Приват24 від компрометації у відшкодуванні грошових коштів її було відмовлено та рекомендовано звернутися з заявою до правоохоронних органів в порядку, визначеному ст.25 КПК України.

04 квітня 2016 року ОСОБА_2 зверталась до МУ НП в Рівненській області із заявою про вчинення злочину, однак відомостей про хід розгляду заяви суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов'язання за вищезазначеним договором належним чином у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 не визнає, що отримала кредит за вищезазначеним договором.

З клієнтом ОСОБА_2 була підключена послуга СМС-повідомлення на мобільний номер НОМЕР_3, який вона вказала в заяві-анкеті від 08.11.2012 року. ОСОБА_2 надходили СМС-повідомлення про проведені операції 24.06.2015 року.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні та суду у судовому засіданні не надані.

Хоча кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст.10 ч.3 ЦПК України).

В силу вимог ст.60 ч.4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зустрічна позовна заява відповідача спростовуються висновками суду та є безпідставною, як і доводи, викладені у ній, наведені обставини не звільняють відповідача від виконання зобов'язань за договором.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то суд зазначає наступне.

Підписуючи анкету-заяву від 08.11.2012 року ОСОБА_2 приєдналась до запропонованих Банком Умов та правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами договору.

При зміні кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Таким чином, встановлення та зміна Кредитного ліміту здійснюється банком самостійно та згода Позичальника на це не потрібна.

Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що кредитний ліміт ОСОБА_2 змінювався.

За таких підстав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача штраф 750 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф 1336,49 грн. (процентна складова).

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15).

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України ці судові рішення є обов'язковими для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цими рішеннями Верховного Суду України.

Підстав для відступу від правової позиції, викладеної 21.10.2015 р. у висновку Верховного Суду України у постанові по справі № 6-2003цс15, з одночасним наведенням відповідних мотивів, суд не вбачає.

Отже враховуючи те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявив позовні вимоги щодо стягнення пені, то позовні вимоги щодо стягнення штрафів, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15, задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 1.1.3.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт доручає Банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів з картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку. Банк списує кошти у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунка клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті за договором, і купує/продає іноземну валюту на Міжбанківському валютному ринку України.

Суд вважає, що між сторонами на підставі договорів склалися правовідносини з взаємопов'язаними правами та обов'язками. Таким чином, усі дії Банку щодо договірного списання коштів відповідача з її пенсійної картки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є законними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.11.2012 року в сумі 25979.70 гривень та відшкодування судових витрат в сумі 1378 грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ "Приватбанк" про захист прав споживачів кредитних послуг та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Харечко С.П.