Справа № 362/619/17 Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/4840/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Голуб С.А., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, відповідно до укладеного договору від 19 липня 2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначав, що ОСОБА_2 дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним і банком договір.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 39 136 грн. 84 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 585 грн. 05 коп., заборгованості за процентами у розмірі 31 011 грн. 94 коп., заборгованості за комісією у розмірі 4 200 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 839 грн. 85 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору від 19 липня 2012 року, що кредитна картка перевипускалася на новий строк і була отримана відповідачем, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що строк дії кредитного договору слід вважати до 19 липня 2013 року.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом 08 липня 2017 року, то суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявив представник відповідача.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені на підставі неповного зясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (який складається із заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку). Відповідно до умов цього договору відповідачу установлено кредитний ліміт у розмірі 1 600 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-33).

Відповідач ОСОБА_2, підписуючи 19 липня 2012 року заяву, надав свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач засвідчив, що отримав повну інформацію про умови кредитування.

Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у порядку визначеному кредитним договором проінформував ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення дії договору, а відтак цей договір автоматично пролонговувася.

По справі встановлено, що на виконання умов вказаного договору позивачем 22 листопада 2012 року ОСОБА_2 видана кредитна картка №989008, термін дії якої встановлено до червня 2015 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.67).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оскільки строк дії картки встановлено до червня 2015 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості 08 липня 2017 року, то колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213-214 ЦПК України на наведене уваги не звернув, вказаних вище обставин не з`ясував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, виходячи з того, що початком строку позовної давності, у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2012 року є дата закінчення терміну дії кредитного договору 19 липня 2013 року.

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пунктом 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови), позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязався на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 39 136 грн. 84 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 585 грн. 05 коп., заборгованості за процентами у розмірі 31 011 грн. 94 коп., заборгованості за комісією у розмірі 4 200 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 839 грн. 85 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6).

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вказаний вище розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також не надано доказів щодо сплати ним суми заборгованості або існування заборгованості у меншому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача подав письмову заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог банку (а.с.56).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 періодично частково погашав заборгованість по тілу кредиту, процентах та останній платіж здійснив 29 грудня 2012 року (а.с.5).

Із вказаним позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 08 лютого 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності з моменту вчинення останнього платежу.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у межах строку позовної давності за період з 08 лютого 2014 року по 31 грудня 2016 року, яка становить 38 590 грн. 86 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 1 585 грн. 05 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 30 465 грн. 96 коп., заборгованість по комісії у розмірі 4 200 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1 839 грн. 85 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн., а при подачі апеляційної скарги - 1 760 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3 313 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2012 року у розмірі 38 590 (тридцять вісім тисяч пятсот девяносто) грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 585 грн. 05 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 30 465 грн. 96 коп., заборгованості по комісії у розмірі 4 200 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 839 грн. 85 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 313 грн. 13 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді