13 листопада 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,
ОСОБА_2 (надалі позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, протягом двох років вони не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалася. Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких позивач просить залишити проживати із нею. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем.
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач категорично не погоджується на примирення.
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження (а.с.8,9).
Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Як передбачає ч.2,3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Таким чином, особа, яка досягла 14-річного віку, сама визначає своє місце проживання.
Судом встановлено, що вік дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час розгляду справи становить 17 та 13 повних років відповідно. За таких обставин суд вважає, що оскільки спільна дитина сторін ОСОБА_4 вже досягли 14 років, вона сама вправі визначати своє місце проживання, і при цьому таке її конституційне право не може бути порушено, тому підстави для задоволення частини позову про визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір'ю відсутні. Разом з тим, судом встановлено, що малолітня дитина сторін ОСОБА_5 проживає з позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.
Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114, 115, 157, 159, 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Розірвати шлюб, зареєстрований Бриківською сільською радою Корецького району 14 травня 1999 року, актовий запис №8 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем - в цей же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення (крім відповідача), можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 13 листопада 2017 року.

Суддя О.О. Першко