АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПАТ «СК «Євроінс Україна») про стягнення страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає безпідставною відмову суду у задоволенні його вимог про стягнення різниці між вартістю ремонту транспортного засобу та страховим відшкодуванням. Звертає увагу на те, що звіт ФОП ОСОБА_2, на підставі якого було визначено суму страхового відшкодування, складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Ціни на запасні частини, зазначені у вказаному Звіті не відповідають дійсним ринковим цінам.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ «СК «Євроінс Україна» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ХДІ Страхування», яке змінило своє найменування на ПАТ «СК «Євроінс Україна», був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06-004707-90. Предметом даного договору є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1, зокрема ,і у разі пошкодження або знищення транспортного засобу в ДТП (а. с. 8-14).

12 грудня 2015 року в м. Боярка на перехресті вул. Седова - вул. Держньова сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

14 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про подію, що може бути визнана страховою (а .с. 70-71).

18 грудня 2015 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 за заявою страховика було проведено огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 та складено Акт огляду транспортного засобу. На підставі проведеного огляду, суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 був складений звіт № 235/01/16Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ. Відповідно до даного експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 44 127,00 грн.

06 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування на його банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк».

03 лютого 2016 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 37 219,17 грн. (вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, визначена на підставі Звіту № 235/01/16Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ - 44 127,00 грн., з відрахуванням суми франшизи 1100,00 грн. та суми ПДВ 5807,83 грн.). Того ж дня ПАТ «СК «Євроінс Україна» перераховано вказану суму на рахунок позивача.

На підставі повторного огляду автомобіля відповідачем було складено страховий акт №061.1-06/16-90 від 01 квітня 2016 року та здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 9982,30 грн.

Не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування, ОСОБА_1 замовив проведення автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_4

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №1231, складеного 18 лютого 2016 року оцінювачем ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, станом на 18 лютого 2016 року становить 95 880,68 грн. (а. с. 15-51).

29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з претензією про перегляд розміру страхового відшкодування відповідно до звіту №1231 від 18 лютого 2016 року, а 04 травня 2016 року - з вимогою про доплату страхового відшкодування. ОСОБА_1 посилався на те, що ним було відремонтовано автомобіль на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_5 Згідно акту виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 22 березня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 92 291,00 грн. (а. с. 54).

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «СК «Євроінс Україна» різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим відшкодуванням в сумі 45 089,53 грн. (92 291,00 грн. - 47 201,47 грн.).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Відповідно до п. 10.1. Умов добровільного страхування наземного транспорту, що є невід`ємним додатком до договору страхування, укладеного сторонами, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору та умовами цього додатку до договору, з урахуванням умов обраної в Розділі 6 договору програми страхування, на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника/спадкоємця, вигодонабувача або особи, яка має належним чином оформлену довіреність щодо надання повноважень від страхувальника), страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комаром) у форм, що визначається страховиком, та після надання страхувальником всіх передбачених в Розділі 9 цього додатку до договору та оформлених належним чином документів, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідив події, що має ознаки страхового випадку, визначення розміру завданих збитків.

Згідно з п.10.3 Умов добровільного страхування наземного транспорту, що є невід`ємним додатком до договору страхування, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику (вигодонабувачу, в тому числі в рахунок сплати кредитної заборгованості) або у випадку зарахування в рахунок сплати кредитної заборгованості) або у випадку зарахування в рахунок неоплаченої частини страхової премії, а не шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підприємства, що здійснює ремонт транспортного засобу, виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі розрахунку «Audatex», складеного страховиком або експертом-автотоварознавцем, з вирахуванням розміру ПДВ. В подальшому після надання документів про оплати запасних частин чи відновлювального ремонту (акти виконаних робіт, наряд-замовлення, фіскальні документи про сплату), страхувальнику (вигодонабувачу) відшкодовуються понесені ним фактичні затрати, включаючи ПДВ в межах суми страхового відшкодування, за умови попереднього узгодження цих документів зі страховиком. Якщо страхувальник здійснив відновлювальний ремонт на СТО, не погодженій із страховиком, останній звільняється від обов'язку здійснити доплату різниці страхового відшкодування.

Відповідно до п.10.6 Умов страхування вибір СТО для проведення ремонтних робіт, в тому числі авторизованої СТО (наприклад, якщо гарантійні зобов'язання підтримують декілька дилерів виробника застрахованого транспортного засобу) або неавторизованої СТО, страхувальник узгоджує письмово із страховиком.

Пунктом 10.11.9 Умов страхування передбачено, що страховик має безумовне право перевірки та узгодження з ремонтним підприємством обсягів, видів і цін стосовно складових (деталей) застрахованого транспортного засобу, відновлювальних робіт та необхідних матеріалів. До моменту повного узгодження витрат на відновлювальний ремонт розмір прямого збитку вважається невизначеним.

Відповідно до п.11.1.6 Умов страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку невиконання або неналежного виконання страхувальником обов'язків, обумовлених договором та цим додатком до договору.

ОСОБА_1 порушив питання про стягнення з відповідача різниці між фактичними витратами по ремонту автомобіля згідно акту виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 22 березня 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_5, та виплаченим страховим відшкодуванням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відповідно до умов страхування не було узгоджено з ПАТ «СК «Євроінс Україна» станції технічного обслуговування, на якій планувалося проведення відновлювальних робіт.

Відповідно до п. 7.4.12. Умов страхування 25 травня 2016 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» звернулося до позивача із вимогою про надання відновленого після настання страхового випадку автомобіля для огляду. Отримавши вказану вимогу, в порушення умов договору страхування ОСОБА_1 не надав відновлений автомобіль для огляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів відхиляє вимоги посилання апелянта на акт виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 22 березня 2016 року, оскільки ОСОБА_1 не було узгоджено з ПАТ «СК «Євроінс Україна» проведення ремонту у ФОП ОСОБА_5

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів невідповідності звіту №235/01/16Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, з якого виходив відповідач, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Питання про призначення в справі відповідної експертизи позивач не порушував.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді