Справа № 191/340/16-ц
Провадження № 2/191/70/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Бондаренко Г.В.

при секретарі Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове без фіксації технічними засобоми, згідно ч. 2 ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ опіки та піклування Синельниківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини.

Вимоги позивача вмотивовані тим, що 05.03.2011 року був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_2. Від цього шлюбу у них є дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, спільне життя між ними не склалося, і згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2013 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу і по теперішній час, їх син постійно проживає разом із відповідачкою, з якою позивач в свою чергу не дійшов жодної згоди про можливість виховання та спілкування з дитиною.

Вільно спілкуватися з дитиною відповідачка йому не дозволяє і чинить в цьому перешкоди. Позивач вважає, що виховання дитини належить до найважливіших питань життя сімї. Свій обовязок, щодо виховання сина, він має можливість повноцінно виконати, лише за умови безпосереднього спілкування з ним щотижня. Просить зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з їхнім сином, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: систематичні побачення щотижня у суботу з 12-00 години до 17-00 години за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання відповідачки до кінця 2017 року. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: з початку 2018 року- систематичні побачення щотижня у суботу з 12-00 години до 17-00 години з забиранням дитини додому за місцем його проживання.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засіданні не зявився , але 10.08.2017 року надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує частково, підтримує висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради «Про визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні дитини..», затверджений рішенням виконкому Синельниківської міської ради №186 від 26.07.2017р.

Відповідач в судове засідання не зявилась, 10.08.2017 року надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає частково, вважає за доцільне визначити позивачу ОСОБА_1 побачення з їхнім сином ОСОБА_3, як викладено у висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради «Про визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні дитини..», затверджений рішенням виконкому Синельниківської міської ради №186 від 26.07.2017р.

Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Синельниківської міської ради в судове засіданні не зявився, але надав суду заяву в якій просять справу розглядати без її участі, просив ухвалити рішення із врахуванням інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради «Про визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні дитини..», затверджений рішенням виконкому Синельниківської міської ради №186 від 26.07.2017р.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 328968, виданого 05.10.2011 року виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №5, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1.

Рішенням Синельниківького міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На час розгляду справи сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю, та між сторонами виник конфлікт з приводу визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 статті 7 Конвенції про права дитини встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч. 1 статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Під час розгляду цивільної справи знайшов підтвердження факт того, що відповідач чинив перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, у звязку з чим позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивачу із сином ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виходячи із положень ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області ради № 186 від 26 липня 2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради, в якому зазначено, що ОСОБА_2 на теперішній час думку свою не змінила, на умови батька дитини не погоджується, її турбує факт, що у дитини у віці півтора місяця відбувся крововилив у головний мозок і на даний момент встановлено діагноз: наслідки перенесеного внутрішньо мозкового крововиливу правої скроньової області, кіста правої скроньової області, симптомна епілепсія. Зі слів ОСОБА_2 батько дитини покинув їх ще тоді коли, дитині було півтора місяці від дня народження, саме тоді ОСОБА_3 захворів. З того моменту майже за чотири роки ОСОБА_1 телефонував лише три рази. Участі у вихованні та розвитку дитини не приймав. Аліменти на утримання дитини сплачує регулярно, відповідно до рішення суду. На даний час ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад № 11, дефектологічна група. Зі слів матері, у дитини може статися епілептичний, напад в будь-який момент, його поведінка може бути непередбачувана. У зв'язку з усіма цими обставинами вона проти того, щоб батько дитини забирав ОСОБА_3 до себе додому.

Вивчивши ситуацію, ставлення батька до дитини та враховуючи вік та стан здоров'я дитини, орган опіки та піклування Синельниківськрї міської ради вважає за доцільне визначити порядок побачень ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, наступним чином: один раз на місяць по домовленості з матір'ю за місцем проживання ОСОБА_2 у її присутності.

Згідно з заяв представника позивача та відповідача наданих 10.08.2017 року до початку судового засідання, останні не заперечували щодо визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні його сина із врахуванням висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради від 26.07.2017 року за №186.

Отже, розглядаючи позовну вимогу щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні його сина із врахуванням висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради від 26.07.2017 року за №186 та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Декларацією прав дитини, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. ст. 157, 158, 159 Сімейного кодексу, ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ опіки та піклування Синельниківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: один раз на місяць по домовленості з матір'ю за місцем проживання ОСОБА_2 у її присутності.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_5