ЄУН № 337/2739/17
Справа № 4-с/337/30/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлена особа Державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до суду із вказаною скаргою.

У скарзі вказала, що 14.07.2017 року до неї додому завітали державні виконавці, які вказали що діють в межах виконавчого провадження за виконавчим листом виданим 10.08.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, відповідно до якого вона повинна передати ключі від квартири, у якій вона проживає разом із онуками, її колишньому чоловіку ОСОБА_3 Про виконавче провадження їй було не відомо. Ознайомившись з документами, вона дівчатам пояснила, що в їх документах помилка імя боржника ОСОБА_4, не співпадає з її імям ОСОБА_1. 21.07.20167 року вона отримала листа з постановою від 14.07.2017 року про накладання штрафу у звязку з відмовою виконання рішення суду та відмовою від підписання акту. 24.07.2017 року вона отримала листа в якому перебувало три документи від виконавця: постанову про відкриття виконавчого провадження. Яка не містила даних хто її виніс, сутність судового рішення викладена не правильно, строки для виконання не вказано, а дані про можливість ознайомлення із матеріалами провадження не відповідають дійсності; постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 06.07.2017 року, яка вносить виправлення до постанови про відкриття провадження, але не зрозуміло які. А також зазначено про необхідність виконання боржнику виконати рішення до 13.07.2017 року. У даному ж випадку виконавцем вказано на понад 7 місяців, однак їх закінчення припадає на 13.07.2017 року тобто за день до візиту виконавців; також вона отримала вимогу виконавця від 06.07.2017 року бути вдома 14.07.2017 року.

25.07.2017 року вона звернулася до Хортицького відділу ВДВС, на прийомі заступника начальника відділу їй розяснили, що виконавець ОСОБА_2 діяла правильно, а анкетна помилка у судовому рішенні та усіх подальших документів нічого не значить. Просила визнати неправимірними дії, вчинені в межах виконавчого провадження № 53070241 державним виконавцем Хортицкого відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, скасувати постанову державного виконавця Хортицкого відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про накладання штрафу від 14.07.2017 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала суду письмове клопотання про розгляд заяви без її участи, скаргу підтримує просить її задовольнити.

Представник Хортицького ВДВС у судове засідання не зявився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщався належним чином, про що в матеріалах справи є докази.

Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали скарги, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 цього Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно п.4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом МЮ України №74/5 від 15.12.1999 р., державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк; тобто обов'язок державного виконавця встановити факт отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження передує вчиненню будь-яких дій стосовно примусового виконання рішення. І тільки після цього, у разі невиконання постанови державного виконавця у запропонований строк, - обов'язок примусово його виконати.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (в редакції діючій на дату винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону, для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Пункт 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 визначає, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, й у ній визначається встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, а примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що державним виконавцем Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 08.12.2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53070241, в якій боржником зазначена ОСОБА_4. (а.с. 9).

06.07.2017 року державним виконавцем Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі де також боржником вказана ОСОБА_4 (а.с. 11).

06.07.2017 року на імя ОСОБА_4 направлена вимога державного виконавця бути присутніми 14.07.2017 року, о 10-00 годині, за адресою: АДРЕСА_1 для участі у проведенні виконавчих дій (а.с . 12).

14.07.2017 року державним виконавцем Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 винесена постанова про накладення штрафу на боржника ОСОБА_4 у розмірі 1700 грн. (а.с. 15).

Як вбачається з паспорту СА 008128, до суду зі скаргою звернулася ОСОБА_1.

Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки заперечень на скаргу та копію виконавчого провадження суду не надано, за таких обставин скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293,383-389 ЦПК України, суд,-

УХ В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії, вчинені в межах виконавчого провадження № 53070241 державним виконавцем Хортицкого відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4.

Скасувати постанову державного виконавця Хортицкого відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 14.07.2017 року про накладання штрафу на ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 5 днів з моменту її постановлення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ухвали, - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя: Г.Є.Гнатик