Провадження № 2-о/638/306/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Грищенко І.О.

при секретарі Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2017 року заявник ОСОБА_1, звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 на прізвище ОСОБА_3, йому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що він приблизно з 2000 року перебуває в м. Харкові та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки він являється громадянином республіки Азербайджан, то, згідно даних паспорту значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, провулок 1 будинок 24. Фактично проживав в м. Харкові, тому кожні три місяці весь час проживання продовжував реєстрацію місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в паспорті робилася відмітка. В цьому паспорті його прізвище було записано, як "Ісмаілов". На підставі даних паспорту громадянина ОСОБА_4 Азербайджан, 02.02.2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 74/100 часток житлового будинку по вул. Севастопольській, 14 в м. Харкові. В якому фактично і проживав. Зареєстрував право власності в КП "Харківське міськБТІ" 19.03.2012 року за реєстраційним номером 12667011, як ОСОБА_3. Після сплину терміну паспорту, який він мав, 25.01.2016 року, він отримав новий закордонний паспорт С00754534, в якому продовжують ставитися відмітки про строк його перебування в м. Харкові. На підставі нового паспорту 17.07.2017 року була виписана та видана посвідка на постійне проживання серії ІН № 150902. В цих двох документах його прізвище, в перекладі на українську мову, записано як "Ісмаїлов". Після отримання посвідки на постійне проживання, він вирішив зареєструвати своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, для чого, 31.07.2017 року звернувся до відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова про реєстрацію місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, як власник частки житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено, у зв'язку з невідповідністю в написанні прізвища в посвідці та паспорті "Ісмаїлов", в свідоцтві про право власності "Ісмаїлов" та запропоновано звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Справу розглядати у його відсутність.

Уповноважений представник заінтересованої особи - відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування доводів заяви, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Нормами ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судовим розглядом справи встановлено, що заявник ОСОБА_1, приблизно з 2000 року перебуває в м. Харкові та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки заявник являється громадянином республіки Азербайджан, то, згідно даних паспорту значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, провулок 1 будинок 24. Фактично проживав в м. Харкові, тому кожні три місяці весь час проживання продовжував реєстрацію місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в паспорті робилася відмітка. В цьому паспорті прізвище заявника було записано, як "Ісмаілов".

На підставі даних паспорту громадянина ОСОБА_4 Азербайджан, 02.02.2012 року заявник отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 74/100 часток житлового будинку по вул. Севастопольській, 14 в м. Харкові, в якому фактично і проживав.

Зареєстрував заявник право власності в КП "Харківське міськБТІ" 19.03.2012 року за реєстраційним номером 12667011, як ОСОБА_3, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягу про державну реєстрацію прав від 19.03.2012 року, копії яких долучено до матеріалів справи.

Після сплину терміну паспорту, який заявник мав, 25.01.2016 року він отримав новий закордонний паспорт С00754534, в якому продовжують ставитися відмітки про строк його перебування в м. Харкові.

На підставі нового паспорту 17.07.2017 року заявнику була виписана та видана посвідка на постійне проживання серії ІН № 150902.

В цих двох документах прізвище заявника, в перекладі на українську мову, записано як "Ісмаїлов".

Після отримання посвідки на постійне проживання, заявник вирішив зареєструвати соє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, для чого, 31.07.2017 року звернувся до відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, як власник частки житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено, у зв'язку з розбіжностяминевідповідністю в написанні прізвища в посвідці та паспорті "Ісмаїлов", в свідоцтві про право власності "Ісмаїлов" та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації місця проживання за адресою нерухомого майна вул. Севастопільська, 14 м. Харкова, де частина будинку належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту законних прав та інтересів громадян, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 57-60, 212 - 215, 223, 234, 235 ЦПК України, ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2, виданого на прізвище ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Грищенко