Справа №591/6490/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1396/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Інгосстрах», представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5 про стягнення страхової виплати за договором особистого страхування ,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» з позовом, який вподальшому уточнив і свої вимоги мотивував тим, що 07.12.2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» в особі страхового агента ЗАТ «КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 з метою забезпечення обов'язків за договором про іпотечний кредит № SUC0G6 від 07.12.2007 року було укладено договір особистого страхування № SUC0LK за умовами якого її смерть внаслідок захворюється визначається страховим випадком. ІНФОРМАЦІЯ_1 застрахована особа ОСОБА_6 померла, але у здійсненні позивачу страхового відшкодування внаслідок її смерті, що є страховим випадком, відповідач безпідставно відмовив. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3, як спадкоємець застрахованої особи, просив стягнути з відповідача на його користь 126 250 грн. страхової виплати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ставиться питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що умовами Додаткової угоди від 11 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит був передбачений обов'язок по сплаті страхових внесків саме Банком і невнесення щорічного страхового платежу стало наслідком невиконання банком своїх зобов'язань перед клієнтом щодо надання йому банківських послуг. Також вважає помилковим висновок суду про те що за страховим відшкодуванням міг звернутися лише Банк, як вигодонабувач за договором страхування, оскільки умовами даного договору чітко передбачено права Спадкоємця застрахованої особи на отримання виплати за страховим випадком.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» просить рішення суду змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про те, що смерть ОСОБА_6 є страховим випадком. При цьому вказує, що спірний договір особистого страхування припинений у зв'язку з несплатою страхувальником страхового платежу. В іншій частині рішення суду не оскаржує.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який підтримав доводи апеляційної скарги та заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», думку представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» та заперечує проти апеляційної скарги позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» підлягає задоволенню , виходячи з наступного:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк», який у подальшому став іменуватися як ПАТ «КБ «ПриватБанк», укладено договір про іпотечний кредит № SUC0GI (т.с.1, а.с. 64-71). Вподальшому, 11 серпня 2008 року, між сторонами була укладена Додаткова угода до договору про іпотечний кредит № SUC0GI від 07.12.2007 року (т.с.1, а.с. 72-78).

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором ОСОБА_6 в цей же день, 07 грудня 2007 року, уклала з ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», договір особистого страхування № SUC0LK, за яким страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування (т.с.1, а.с. 6, 20; т.с. 2, а.с. 42-44).

Пунктами 6, 7 цього договору передбачено, зокрема, що застрахованою особою є ОСОБА_6, страхова сума становить 126 250 грн. та страховим випадком є смерть застрахованої особи, яка настала внаслідок захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Із заявами про прийняття спадщини за законом після її смерті звернулися її чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_5 (т.с.1, а.с.7, 22).

З листів ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» № 11-06/02-34 від 11 червня 2015 року та № 24-07/02-12 від 24 липня 2015 року слідує, що товариство відмовило позивачу у здійсненні страхового відшкодування з тих підстав, що договір особисто страхування на підставі п. 12. 6 припинив свою дію 07 грудня 2014 року у зв'язку з тим, що останній страховий платіж сплачений 10 грудня 2013 року (т.с.1, а.с. 8-9).

Факт несплати страхових внесків фактично визнав і сам позивач в апеляційній скарзі, вказавши, що обов'язок по їх сплаті лежить на ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» унормовано, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

За пунктом 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхових платежів у встановлені договором строки.

Пунктом 11 спірного договору особистого страхування обумовлено, що строк його дії з 07 грудня 2007 року по 06 грудня 2008 року включно. При бажанні страхувальника застрахуватися на строку більший за 12 місяців та сплаті страхового платежу зазначеного у п. 10 цього договору, він діє 12 місяців і щорічно пролонгується на такий же строк до повного погашення кредитної заборгованості у разі сплати наступних страхових платежів.

У разі несплати або не повної сплати відповідної частки страхового платежу цей договір не набуває сили (або припиняє свою дію) і ніякі виплати страхового відшкодування за ним не здійснюються.

Таким чином, ураховуючи, що останній страховий платежі по вказаному договору сплачений 10 грудня 2013 року, то договір був пролонгований на період з 07 грудня 2013 року по 06 грудня 2014 року і в цей день був припинений у зв'язку з подальшою несплатою страхових платежів.

У такому випадку, оскільки застрахована особа ОСОБА_6 померла вже після припинення дії договору особистого страхування, то ця подія, хоча і закріплена у цьому договорі, не є страховим випадком в розумінні ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», що було б підставою для проведення страхової виплати.

Суд же не урахував викладеного та у своєму рішенні безпідставно зазначив, що смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 є страховим випадком за договором особистого страхування № SUC0LK від 07 грудня 2007 року.

Крім того, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 померла вже після припинення дії договору особистого страхування, а отже і відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування як вигодонабувачу так і спадкоємцям померлої, тому колегія суддів вважає недоречним та помилковим і висновок суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 з тих підстав, що він є неналежним позивачем у даній справі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з посиланням на умови Додаткової угоди від 11 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит за якою обов'язок по сплаті страхових внесків покладений на Банк і невнесення щорічного страхового платежу стало наслідком невиконання банком своїх зобов'язань перед клієнтом щодо надання йому банківських послуг, оскільки умовами укладеного між сторонами договору особистого страхування обов'язок по перерахуванню страхованих платежів був покладений саме на ОСОБА_6, як Страхувальника, змін до даного договору сторонами не вносилось, а тому ненадходження чергового страхового платежу за договором стало підставою для його припинення.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 з тих підстав, що він є неналежним позивачем у даній справі ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Інгосстрах» задовольнити, а скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення по відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -