Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 431/2333/17
Провадження № 22ц/782/717/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Стахової Н.М.,

за участю секретаря : Коротенка С.В.,

представників позивачки: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до Чмирівської обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно та реєстрацію права власності на земельну ділянку, третя особа Відділ державної реєстрації Старобільської районної державної адміністрації, -

в с т а н о в и в :

25 травня 2017 року ОСОБА_4 (далі позивачка) звернулася до Чмирівської обєднаної територіальної громади в особі Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області (далі відповідач) з позовом в уточнених вимогах якого від 20 липня 2017 року просила суд: скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 09 грудня 2013 року про державну реєстрацію права комунальної власності за Вишневою сільською радою Старобільського району Луганської області на земельну ділянку № 525 площею 7,8473 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право комунальної власності на зазначену земельну ділянку; визнати та зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на вищевказану земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона, як спадкоємниця майна після померлого 27 січня 2007 року громадянина ОСОБА_5, не може оформити за собою право власності на земельну ділянку № 525, оскільки ця земельна ділянка згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить Вишневій сільській раді Старобільського району на праві комунальної власності.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 01 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю. Одночасно, ухвалою від 01 серпня 2017 року місцевий суд на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, закрив провадження у справі в частині заявлених вимог про скасування рішення державного реєстратора від 09 грудня 2013 року та припинення права комунальної власності.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила: рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначила, що суд першої інстанції не встановив причини (мотиви) ненадання державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом або постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. До апеляційної скарги позивачка додала постанову державного нотаріуса від 20 вересня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалу від 01 серпня 2017 року, якою місцевий суд закрив провадження у справі у частині заявлених ОСОБА_4 вимог про скасування рішення державного реєстратора від 09 грудня 2013 року, сторони не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про визнання та реєстрацію права власності на земельну ділянку, місцевий суд виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів позивачки щодо оформлення спадщини. Апеляційний суд у цілому погоджується з правильністю такого висновку з огляду на таке.

У справи встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки № 525 (кадастровий номер :07:001:0040), площею 7,8473 га, на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2013 року (справа № 2-0/431/45/2013) є Вишнева сільська рада Старобільського району Луганської області (а.с.12) .

31 жовтня 2013 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2013 року у цивільній справі № 2-0/431/45/2013 було скасоване судом апеляційної інстанції. Рішенням від 31 жовтня 2013 року Апеляційний суд Луганської області відмовив прокурору Старобільського району Луганської області у задоволені позовних вимог про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної ділянки № 525, площею 7,85 га, яка залишилася після померлого 27 січня 2007 року громадянина ОСОБА_5 та про передачу зазначеної земельної ділянки Вишневій сільській раді Старобільського району Луганської області у комунальну власність.

16 квітня 2014 року Старобільської державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 89/2014 щодо майна померлого 27 січня 2007 року ОСОБА_5 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я сина померлого ОСОБА_6 (а. с. 55, 57-58).

Матеріали спадкової справи № 89/2014 підтверджують, що 29 квітня 2014 року ОСОБА_4 подала до Старобільської державної нотаріальної контори заяву про бажання прийняти спадок, як спадкоємиця 4-й черги спадкування на підставі рішення Старобільського районного суду від 30 травня 2013 року у цивільній справі № 2-0/431/36/2013 (а.с.61).

01 грудня 2014 року до Старобільської державної нотаріальної контори від ОСОБА_4 надійшла заява про прийняття спадщини відповідно до частини 2 статті 1223, статтей 1264,1269 Цивільного кодексу (ЦК) України та згідно з рішенням Старобільського районного суду у цивільній справі № 431/1707/14ц про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.63).

З відповіді завідувачки Старобільської державної нотаріальної контори від 21 липня 2017 року слідує, що окрім громадянина ОСОБА_6, який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька та позивачки - ОСОБА_4, інші спадкоємці з заявами про прийняття чи про відмову від спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.54).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України № 1952-ІV від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-ІV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону № 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, рішенням Апеляційного суду Луганської області від 31 жовтня 2013 року було скасоване рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2013 року, на підставі якого у Вишневої сільської ради Старобільського району Луганської області виникло право комунальної власності на земельну ділянку № 525, та згідно з яким державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України 19 грудня 2013 року прийняв рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Хоча рішенням Апеляційного суду Луганської області від 31 жовтня 2013 року право комунальної власності Вишневої сільської ради на земельну ділянку № 525 було припинене, відповідний запис про скасування проведеної 19 грудня 2013 року державної реєстрації прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесено не було.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів про скасування відповідних рішень суду, регулюються положеннями статті 31-1 Закону № 1952-ІV.

У частинах першій та другій статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд першої інстанції правильно визначився з тим, що заявлені позивачкою вимоги про скасування рішення державного реєстратора від 09 грудня 2013 року та припинення права комунальної власності, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства та постановив відповідну ухвалу, яку сторони не оскаржували.

Позивачка, за апеляційної скаргою якої 31 жовтня 2013 року суд вже припинив право комунальної власності на земельну ділянку № 525, до державного реєстратора із заявами про внесення запису про скасування проведеної 19 грудня 2013 року державної реєстрації не зверталася, про отримання відмови у внесенні такого запису не зазначала та не довела.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Старобільський суд у повному обсязі встановив та з'ясував обставини, що мають значення для справи. Викладена в апеляційній скарзі інформація, яка стала відома позивачці зі слів її представників після 01 серпня 2017 року, Апеляційним судом Луганської області не оцінюється. Перевірка зазначеної інформації в рамках передбаченої главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України процедури, до компетенції суду апеляційної інстанції не відноситься.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статтей 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає. Керуючись статтями 303, 307, 308 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: