справа № 179/257/16-ц
провадження № 2/179/670/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01.03.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № DNM0SH00004921, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Однак у порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання не виконала, тому станом на 22.02.2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 72321 грн. 00 коп., яка складається з:

-1781,41 грн. заборгованість за кредитом;

-1200,00 грн. заборгованість по комісії;

-19121,84 грн. заборгованість по процентам;

-50217,75 пеня.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 43360,38 грн., яка була задоволена рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013р., різниця становить 28960,62 грн., тобто заборгованість до стягнення.

Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала частково.

Дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 01.03.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № DNM0SH00004921, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір (а. с. 8-9).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 01.03.2006 року за відповідачем наявна заборгованість станом на 22.02.2016 року в розмірі 72321 грн. 00 коп., в тому числі:

-1781,41 грн. заборгованість за кредитом;

-1200,00 грн. заборгованість по комісії;

-19121,84 грн. заборгованість по процентам;

-50217,75 пеня.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 43360,38 грн., яка була задоволена рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013р., різниця становить 28960,62 грн., тобто заборгованість до стягнення. (а. с. 4-5, 6-7).

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правових відносин.

Позивач у позовній заяві зазначає, що має право на стягнення коштів за договором позики, однак рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013р., з відповідача вже стягнуто заборгованість за вказаним договором в розмірі 43360,38 грн.. Крім того, позивачем не наведено розрахунок суми заборгованості відповідача в сумі 28960,62 грн., яка залишилася до сплати із зазначенням складових цієї заборгованості, з урахуванням стягнутої частини боргу.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач на порушує вимоги кредитного договору і має прострочену заборгованість, розрахунки, які ним надаються не підтверджуються належними документами. Оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 58-62, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук