АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Семенюк Т.А.,Саліхова В.В.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи - орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання в житловому приміщенні, визнання права користування цим приміщенням та визнання недійсним іпотечного договору,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом та просила встановити факт її проживання в АДРЕСА_4 з лютого 2006 року і станом на 25.06.2008 р., а також визнати її право на користування даним житловим приміщенням; визнати недійсним з моменту укладення Іпотечний договір від 25.06.2008 р., укладений між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та ОСОБА_4

У липні 2017 року представник позивачки звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2017 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

В поданій Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ІрклієнкоЮ.П. апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Представник заявника вважає ухвалу незаконною, а накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці неплатоспроможного банку, передчасним та недопустимим.

У судовому засіданні представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ПтБ" ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представники ОСОБА_3- ОСОБА_6 та ОСОБА_5- адвокат Наугольна О.В. просили апеляційну скаргу відхилити. ОСОБА_4 та представник третьої особи органу опіки і піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з такими висновками суду у повній мірі погодитися не може.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Так, предметом даного позову є встановлення факту проживання позивача у квартирі АДРЕСА_3 та визнання її права користування даною квартирою, а також визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору, що був укладений між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та ОСОБА_4

А відтак, зі змісту позовних вимог убачається, що ОСОБА_3 просить визнати право на користування спірною квартирою та не оспорює право власності на вказане нерухоме майно, а відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Окрім того, позивачем не було доведено належним та допустимими доказами ту обставину, що існує реальна загроза відчуження відповідачами спірного нерухомого майна, а невжиття даних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо встановлення факту проживання в житловому приміщенні, визнання права користування цим приміщенням та визнання недійсним іпотечного договору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вказані обставини не були досліджені судом першої інстанції та їм не надано ніякої оцінки.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає,що судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Ірклієнка Юрія Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 761/588/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10393/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.