Справа № 462/3261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.07.2017р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1822 від 03.09.2008р. у розмірі 1538450 грн. 46 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2008р. ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 300000 грн. строком на 120 місяців зі сплатою 20,5 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 03.09.2018р. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №1673 від 03.09.2008р., за умовами якого вони передали в заставу банку будинок, що знаходиться по вул.Заміській, 1 у м.Львові. Позивач свої зобов'язання щодо надання кредиту виконав належним чином, та надав відповідачу кредит в сумі 300000 грн., перерахувавши вказані кошти на рахунок відповідача. Оскільки відповідач свої зобов'язанняпо погашенню кредиту та сплаті визначених відсотків за користування кредитом не виконував, відповідно до умов договору, то позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом про зміну умов даного кредитного договору щодо строку його виконання і стягнення з відповідача заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2015р. змінено умови кредитного договору щодо строку його виконання, визначено строк виконання кредитного договору моментом набрання чинності рішення суду про зміну умов договору, тобто 24.12.2015р. та звернуто стягнення на предмет іпотеки і стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 694143 грн. 44 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили і на даний час перебуває в органах ДВС на виконанні. Однак, на даний час залишилась заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком, що не охоплена вказаним рішенням суду, і виникла після збільшення банком позовних вимог і до моменту ухвалення судового рішення. Позивач остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, що становить 1538450 грн. 46 коп., в тому числі 177928 грн. 77 коп. залишку прострочених платежів по відсотках, 37193,03 грн. залишку пені, 241065,63 грн. суми нарахованої пені по кредиту, 331018,85 грн. суми нарахованої пені по відсотках, 675079,69 грн. суми інфляційних втрат від простроченої заборгованості за кредитом та 94164,49 грн. суми 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення не заперечив та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено судом, 03.09.2008р.ОСОБА_1 в ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» було надано кредит на споживчі цілі в розмірі 300000 грн. строком на 120 місяців зі сплатою 20,5 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 03.09.2018р., про що сторони уклали договір відновлювальної кредитної лінії № 1822 від 03.09.2008р. /а.с.6/.

Пунктом 5.2 договору відновлювальної кредитної лінії передбачено, що за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Як вбачається з пункту 7.8 кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не включно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору.

З Додаткового договору про зміну умов договору ВКЛ №2203-1822 від 22.09.2010р. /а.с.8/ вбачається, що п.1.2. викладено в наступній редакції: кредит надається на споживчі потреби під заставу. Кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 03.09.2010р. На дату закінчення вказаного періоду сума фактичної заборгованості за кредитом, становить 300000 грн., яка підлягає погашенню: за період з 01.10.2010р. по 31.08.2018р. щомісячно рівними частинами, починаючи з жовтня 2010р. в сумі 3125 грн., до останнього робочого дня кожного місяця; за період з 01.09.2018р. по 03.09.2018р. у сумі 3125 грн. Остаточний термін повернення Кредиту є 03.09.2018р.

Проте ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно даного договору, зобовязання, зокрема не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком боргу /а.с.16/.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2015р. рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2013 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 липня 2014 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зміну умов кредитного договору задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 694143 грн. 44 коп. шляхом звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Заміська, 1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 324500 грн. для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 на загальну суму 694143 грн. 44 коп. Змінено умови кредитного договору №1822 від 03.09.2008р. щодо строку його виконання, а саме визначено строк виконання кредитного договору №1822 від 03.09.2008р. моментом набрання чинності рішення суду про зміну умов договору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору від 03 вересня 2008 року відмовлено /а.с.9-12/.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.01.2016р. виправлено описку в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року у цивільній справі №446/113/14 за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року, на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2013 року та за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 липня 2014 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року в абзаці третьому оригіналу вступної та резолютивної частини рішення (а.с.123 т.4), абзаці третьому оригіналу повного рішення (а.с. 136 т.4) замість «Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 694143 грн. 44 коп. шляхом звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Заміська, 1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 324500 грн. для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 на загальну суму 694143 грн. 44 коп." зазначивши «Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 694143 грн. 44 коп. Звернено стягнення на майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Заміська, 1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 324500 грн. для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 на загальну суму 694143 грн. 44 коп.».

Отже, за вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, що станом на 26.02.2013р становила 694143 грн. 44 коп., в тому числі 212500 грн. заборгованості за кредитом, 87500 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 245999,99 грн. несплачених відсотків та 148143,45 грн. пені /а.с.9-15/.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Згідно балансових даних за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 2047257,41 грн., в тому числі 300000 грн. залишок прострочених платежів по основному боргу, 423928,76 грн. залишок прострочених платежів по відсотках, 37193,03 грн. залишок пені, 241065,63 грн. сума нарахованої пені по кредиту, 331018,85 грн. сума нарахованої пені по відсотках, 675079,69 грн. суми інфляційних втрат від простроченої заборгованості за кредитом та 94164,49 грн. суми 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку суми боргу /а.с.16, 17-20/, станом на 11.07.2017р. залишилась не погашеною заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1822 від 03.09.2008р. перед ПАТ «Державний ощадний банк України», що не охоплена рішенням судувід 24.12.2015р., і така виникла вже після збільшення банком позовних вимог і до моменту ухвалення вказаного рішення суду.

Оскільки рішенням судувід 24.12.2015р. з відповідача на користь банку вже стягнуто основну суму боргу у розмірі 300000 грн. та частину прострочених відсотків у розмірі 245999,99 грн., а тому остаточна сума залишку прострочених платежів по відсотках станом на 11.07.2017р. становить 177928 грн. 77 коп. /423928,76-245999,99/.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки рішення суду від 24.12.2015р. ОСОБА_1 по даний час не виконав, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та умов кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

За наведеного, та враховуючи те, що вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитом та процентами вже були предметом судового розгляду, то суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути 177928 грн. 77 коп. залишку прострочених платежів по відсотках.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежною сплатою ОСОБА_1 передбачених кредитним договором платежів, банком нараховано пеню, в тому числі 37193,03 грн. залишку пені, 241065,63 грн. суми нарахованої пені по кредиту та 331018,85 грн. суми нарахованої пені по відсотках.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Норма ч. 3 ст. 551 ЦК України зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити пеню до 177928,77 грн., тобто до розміру прострочених платежів по відсотках і стягнути таку з відповідача за вказаним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки відповідачем за кредитним договором кошти банку так і не були повернуті, це надає право позивачу на отримання процентів за користування коштами, а також на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-39цс13.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні.

Таким чином, підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення з відповідача сум інфляційних втрат від простроченої заборгованості за кредитом за період з жовтня 2011р. до липня 2017р., що становлять 675079,69 грн. /а.с.16-17 і зв./, і які слід стягнути з відповідача за вказаним договором.

Що стосується вимог позивача про стягнення 3 % річних за даними договорами, то суд вважає, що дана вимога також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Проценти, визначені ст. 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку, нового додаткового обов'язку, зокрема у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст. 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів за ст. 1061 ЦК України та сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки.

Отже, сума 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом за період з жовтня 2011р. по червень 2017р. становить 94164,49 грн. /а.с.17-20 і зв./, і таку слід стягнути з відповідача за вказаним договором.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1822 від 03.09.2008р., що становить 1107101 грн. 72 коп., в тому числі 177928 грн. 77 коп. залишку прострочених платежів по відсотках, 177928 грн. 77 коп. пені, 657079,69 грн. інфляційних втрат від простроченої заборгованості за кредитом та 94164,49 грн. 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом.

У ч.1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи часткове задоволення вимог та приписи ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16606 грн. 53 коп. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 551, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1061 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1822 від 03.09.2008р., що становить 1107101 /один мільйон сто сім тисяч сто одна/ грн. 72 коп., в тому числі 177928 грн. 77 коп. залишку прострочених платежів по відсотках, 177928 грн. 77 коп. пені, 657079,69 грн. інфляційних втрат від простроченої заборгованості за кредитом та 94164,49 грн. 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» 16606 грн. 53 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: