Справа №: 398/602/16-ц
провадження №: 2/398/115/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" жовтня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

за участі: секретаря Дудченко О.Ю.,

представників: позивача ОСОБА_1,

відповідача прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування та органу прокуратури, -

В С Т А Н О В И В :

22.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де просить:

- стягнути з Головного управління національної поліції в Кіровоградській області,

юридична адреса: м. Кіровоград, індекс 25006, вул. В.Чміленка, 41 та Прокуратури Кіровоградської області, юридична адреса: м. Кіровоград, індекс 25006, вул.В.Пермська, 4 у відшкодування моральної шкоди на її користь по 25 000 грн. з кожного;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Кіровоградській області,

юридична адреса: м. Кіровоград, індекс 25006, вул. В.Чміленка, 41 та Прокуратури Кіровоградської області, юридична адреса: м. Кіровоград, індекс 25006, вул.В.Пермська, 4 на користь держави судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2011 року біля 09.00 год. знаходячись на автобусній зупинці по вул.Чехова мікрорайону Жовтневий в м.Олександрії Кіровоградської області, чекаючи автобус розмовляла з жінками, які стояли на зупинці ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Під час розмови з жінками у їх розмову втрутився ОСОБА_6 і звинуватив її в крадіжці горіхів та картоплі, а потім почав наносити їй удари кулаками по різним частинам тіла.

Перевіркою правоохоронних органів Олександрійського MB УМВС їй неодноразово було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ст.296 ч.2 КК України, що підтверджується постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 16.10.2011 р.; постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.03.2012 р.; постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.08.2012 р.

Правоохоронні органи Олександрійського МB УМВС України в Кіровоградській області протягом тривалого часу незаконно, безпідставно та неодноразово відмовляли їй, в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6, який навмисно наніс їй тілесні ушкодження.

Протягом тривалого часу вона вимушена була звертатись зі скаргами до прокуратури м.Олександрії та прокуратури Кіровоградської області, які відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Конституції України наділені повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням законності, і кримінальна справа 30.10.2012 р. була порушена відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України по факту навмисного нанесення їй тілесних ушкоджень.

23.04.2015 р. прокуратура м.Олександрії звернулась до Олександрійського міськрайсуду з клопотанням про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року ОСОБА_6, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності, у звязку із закінченням строків давності та провадження по справі закрито.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року її позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 5000 грн. моральної шкоди.

Саме відповіддю прокуратури м.Олександрії від 28.08.2015 р. підтверджується факт бездіяльності відповідачів: протягом більше як три роки 6 місяців, невиконання обовязку, покладеного на них КПК України та Законом України «Про прокуратуру», що потягло за собою наслідки негативного характеру, а саме не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та засудження його, а навпаки звільнення його від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням терміну притягнення його до кримінальної відповідальності за скоєний відносно неї злочин - навмисне нанесення їй тілесних ушкоджень.

Злочин відносно неї був вчинений 15.10.2011 р. і орган досудового слідства - відповідач Олександрійський MB УМВС України в Кіровоградській області повинен був прийняти рішення 15.12.2011 р. і справу відповідно до ст., ст.227-229 передати прокурору для затвердження обвинувального висновку відносно ОСОБА_6, що не було ними зроблено.

Оскільки на протязі більше трьох років 6 місяців відповідачі своєю бездіяльністю протягом розумного строку не провели досудове розслідування, не передали кримінальну справу до суду, тому своїми діями спричинили їй моральну шкоду.

Враховуючи те, що орган досудового розслідування протягом 3 років 6 місяців не здійснював досудове розслідування, а прокурор м.Олександрії самоусунувся від виконання, покладених на нього державою обовязків, які наділені йому Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», не здійснював контроль за дотриманням законності органами дізнання та досудового слідства, тому позивач моральну шкоду обраховує з розрахунку щомісячної мінімальної заробітної плати за 3 роки 6 місяців, починаючи з 15.10.2011 р. та по день закриття справи відносно ОСОБА_6, у звязку із закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності, тобто по червень 2015 року, а тому просить стягнути з кожного відповідача по 25000 грн..

Посилаючись на ст., ст.23, 1176 ЦК України, просить її вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених в ньому.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснивши, що з відповіді, яку отримала позивач вбачається наступне, що вона неодноразово, починаючи з 17.02.2012 зверталась до прокуратури міста Олександрії в звязку винесенням дільничним інспектором міліції Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області постанов про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України, які у подальшому прокурором міста Олександрії було скасовано, а матеріали для проведення додаткової перевірки направлено до Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області. 28.09.2012 р. на адресу ОСОБА_3 було направлено відповідь про законність рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України, оскільки з матеріалів перевірки вбачаються ознаки ст.125 КК України.

У подальшому, після встановлення того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та через свій вік не може самостійно захищати свої законні інтереси, 30.10.2012 р. на підставі ч.3 ст.27 КПК (1960 року) прокурором міста Олександрії було порушено кримінальну справу за ст.125 КК України. 11.03.2015 та 28.03.2013 року до прокуратури м.Олександрії надходили скарги ОСОБА_3 на неналежне розслідування кримінальної справи №51-0780. За результатами розгляду скарг, 10.04.2013 року заступником прокурора міста Олександрії було надані вказівки виконуючому обовязки начальника СВ Олександрійського MB УМВС України в області ОСОБА_7 щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою кваліфікацією ст.125 КК України за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 В подальшому слідчим неодноразово надавались вказівки у кримінальному провадженні №0001792. 23.04.2015 року прокуратура міста Олександрії звернулась до Олександрійського міськрайонного суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. На підставі викладеного, вважає, що позов підлягає задоволенню. Доказів щодо того, хто саме є правонаступником Головного управління МВ УМВС України в Кіровоградській області не має, але вважає, що це Головне управління національної поліції в Кіровоградській області, оскільки вони мають ті самі функції.

Представник прокуратури Кіровоградської області позов не визнає та звертає увагу суду на те, що позивач звертаючись до суду послалась на ч.6 ст.1176 ЦК України, посилаючись на бездіяльність органів прокуратури, при цьому повинен бути причинно-наслідковий зв'язок, треба доводити не тільки те, що шкода завдана внаслідок протиправної бездіяльності, а й те, що протиправна бездіяльність була внаслідок неналежного виконання чи невиконання прокуратурою обовязків покладених на неї та спричинення позивачці внаслідок цього моральної шкоди. Але, як вбачається з матеріалів справи, реагування прокурора на звернення ОСОБА_3 здійснювалось вчасно, а крім того, їй розяснювалось її право на оскарження в порядку ст.303 КПК України. Вважає, що позивачем та її представником не надано доказів бездіяльності прокурора, як це передбачено ст.60 ЦК України.

Представник ГУ НП в Кіровоградській області позов не визнає та надав письмово викладені заперечення, де зазначив, що згідно ч.2 ст.107 ЦК України вони не є правонаступниками ГУ МВС України в Кіровоградської області, та ними жодним чином не порушені права позивачки (а.с.65-67, 105 109). Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника ГУ НП в Кіровоградській області.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року ОСОБА_6, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності, у звязку з закінченням строків давності та провадження по справі закрито. Потерпілою у даною кримінальному провадженні є ОСОБА_3.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року її позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 5000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача посилається на те, що як вбачається з відповіді, яка надійшла з прокуратури міста Олександрії 28.09.2015 року (а.с.23), починаючи з 17.02.2012 року до прокуратури міста Олександрії надходили скарги ОСОБА_3, на постанову дільничного інспектора міліції Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України від 16.10.2011 р. У подальшому, 28.02.2012 р., прокурором міста Олександрії було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.10.2011 р., матеріали для проведення додаткової перевірки направлено до Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області.

Крім того, 09.07.2012 року до прокуратури міста Олександрії надходила скарга ОСОБА_3 на постанову дільничного інспектора міліції Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України від 09.03.2012 р.

23.07.2012 р. прокурором міста Олександрії було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.03.2012 року, матеріали для проведення додаткової перевірки направлено до Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області.

Крім того, 20.09.2012 р. до прокуратури міста Олександрії надходила скарга ОСОБА_3 на постанову дільничного інспектора міліції Олександрійського MB УМВС України в Кіровоградській області про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України від 04.08.2012 р..

28.09.2012 р. на адресу ОСОБА_3 було направлено відповідь про законність рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України, оскільки з матеріалів перевірки вбачаються ознаки ст.125 КК України.

У подальшому, після встановлення того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою та через свій вік не може самостійно захищати свої законні інтереси, 30.10.2012 р. на підставі ч.3 ст.27 КПК (1960 року) прокурором міста Олександрії було порушено кримінальну справу за ст.125 КК України.

У подальшому, 11.03.2015 та 28.03.2013 року до прокуратури Олександрії надходили скарги ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_8 на неналежне розслідування кримінальної справи №51-0780. За результатами розгляду скарги, 10.04.2013 року заступником прокурора міста Олександрії було надано вказівки виконуючому обовязки начальника СВ Олександрійського MB УМВС України в області ОСОБА_7 про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою кваліфікацією ст.125 КК України за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3

22.07.2013 р. повторно була направлена скарга ОСОБА_3 щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінальної справи №51-0780.

13.08.2013 року було повідомлено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_3, слідчим Олександрійського MB УМВС України в області надано вказівки у кримінальному провадженні №0001792, які направлено на виконання.

13.10.2014 р. повторно була направлена скарга ОСОБА_3 щодо неналежного розслідування кримінальної справи за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень.

22.10.2014 р. заявнику була надана відповідь, про те, що слідчим в кримінальному провадженні №0001792 призначено судово-медичну експертизу, яка на час розгляду звернення тривала.

23.04.2015 р. прокуратура м.Олександрії звернулась до Олександрійського міськрайонного суду з клопотанням про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначений КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, можуть бути оскаржені на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Доказів оскарження у передбаченому статтями 303, 306 КПК України порядку бездіяльності слідчого або прокурора та визнання факту їх неправомірної бездіяльності ОСОБА_3 та її представником суду не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач та її представник посилаються на завдання позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірної бездіяльності прокуратури Кіровоградської області та Головного управління МВС України в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління національної поліції в Кіровоградській області.

Як на підставу заявлених позивачем вимог вона посилається на положення ч.6 ст.1176 ЦК України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України . Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодуються на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Фактичною підставою для застосування таких видів відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач та її представник не навели обґрунтування позовних вимог та не надали суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу шкоди вказаними відповідачами та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки правоохоронних органів, а саме Головного управління національної поліції в Кіровоградській області та органів прокуратури, та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено утворити, як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, в тому числі і Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, в тому числі і УМВС в Кіровоградській області.

Законом України «Про Національну поліцію» визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, тощо, однак не зазначено про правонаступництво МВС України, як і у постанові Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію».

Наказом МВС України від 3 листопада 2015 року №1345 «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Кіровоградській області» затверджені голови ліквідаційних комісій, в тому числі і по УМВС України в Кіровоградській області, та розпочата процедура щодо ліквідації територіальних органів МВС (а.с.28-32).

Відповідно до п.4.2 Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року №1691, новостворений розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів) подає реєстраційну картку разом з документами, визначеними пунктом 2.1 глави 2 цього Порядку, для присвоєння нового коду розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, УМВС України в області має ідентифікаційний код юридичної особи - 08592224, Головне управління Національної поліції області отримало інший ідентифікаційний код - 40108709.

Згідно Постанови Кабінету міністрів України №730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» УМВС в області - вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права, а ГУНП в області вирішено - створити як юридичну особу публічного права.

На виконання ч.3 ст. 105 ЦК України , було видано наказ МВС України від 03.11.2015 року №1345 «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Кіровоградській області» затверджені голови ліквідаційних комісій та розпочата процедура ліквідації , а не реорганізації.

Даних про те, що на час розгляду справи УМВС України в Кіровоградській області ліквідоване до суду не надано, а також не надано доказів того, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області є їх правонаступниками.

Таким чином, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області не є правонаступником вказаних органів внутрішніх справ та не може відповідати за дії його посадових осіб, так як не є належним відповідачем у даній справі, оскільки, прав та інтересів позивача не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед позивачем.

Встановлені обставини свідчать, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження того, що Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області є належним відповідачем по справі, як правонаступник УМВС України в Кіровоградській області

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, а в задоволені позову відмовлено, то судові витрати покладаються на рахунок держави.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування та органу прокуратури відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: