АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

05 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Українець Л.Д.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», треті особи: Південна міжрегіональна філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсон про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Широковського Олександра Валентиновича на рішення Печерського районного суду м.Києва від 06 лютого 2017 року,

встановила:

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 22 111 грн. 66 коп., які були сплачені ним за зберігання придбаного ним автомобіля на майданчику тимчасового утримання, моральну шкоду - 10 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - Широковський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він на електронних торгах, які були проведені 27.03.2016 р. придбав лот №122184, а саме: автомобіль марки «Honda Accord», 2008 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. На підставі протоколу №151281 від 28.03.2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсона було складено Акт про проведення електронних торгів, а 14.04.2016 р. - направлено вимогу про безоплатну передачу йому вказаного автомобіля. 15.04.2016 р. він разом з державним виконавцем прибув на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, однак йому було відмовлено у видачі автомобіля без оплати коштів за його зберігання. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської обл. від 10 червня 2016 р. було надано дозвіл старшому державному виконавцю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона на примусове проникнення на територію тимчасового утримання для вилучення зазначеного автомобіля, однак автомобіль видано не було, а тому він змушений був сплатити 14.07.2016 р. рахунок-фактуру на суму 21 600 грн. на рахунок Південної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси». В зв'язку з цим позивач просив стягнути на його користь безпідставно сплачені кошти з урахуванням послуг банку 21 772 грн. 80 коп., витрати на проїзд - 338 грн. 86 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., витрати на правову допомогу та сплачену суму судового збору - 1 102 грн. 42 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів оплати послуг зберігача за рахунок коштів виконавчого провадження, а з позовними вимогами до ДП МВС України «Інформ-ресурс» виконавча служба не зверталась.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Як видно з матеріалів справи, позивач придбав транспортний засіб - автомобіль марки «Honda Accord», 2008 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. з електронних торгів, які завершились 27.03.2016 р., про що було складено протокол №151281 та 13.04.2016 р. складено Акт. Позивачем було своєчасно сплачено кошти за придбане майно в сумі 281 960 грн. з урахуванням гарантійного внеску. 14.04.2016 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні було видано Постанову про звільнення майна боржника - вказаного автомобіля з-під арешту та направлено до Південної міжрегіональної філії ДП «Інформ-ресурси» вимогу про безоплатну видачу автомобіля ОСОБА_1

15.04.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача за видачею автомобіля, однак йому було відмовлено у видачі автомобіля.

Відповідно до п.5 ч. ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом МЮ України №2710/5 від 22.12.2015 (втратив чинність на підставі наказу МЮ України №2831/5 від 29.09.2016) зберігання арештованого майна органами державної виконавчої служби до передачі зберігачу, а також оплата послуг зберігання арештованого майна іншими особами, крім боржника та членів його сім'ї, організатора, залучених ним третіх осіб, здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження.

Згідно п. 10 ч.Х вказаного Порядку переможець електронних торгів зобов'язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з дати отримання акта витрати на зберігання майна за період, що перевищує вказані вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів.

В ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII від 02.06.2016 ) закріплено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

В ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №606-XIV від 21.04.1999, який втратив чинність на підставі Закону №1404-VIII від 02.06.2016) також було закріплено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

В даному випадку позивач своєчасно - протягом двох днів після складання акта звернувся до зберігача за отриманням придбаного майна, йому було відмовлено у його видачі. Тому покладення на нього обов'язку сплатити витрати за зберігання майна як до проведення електронних торгів, так і після цього, є безпідставним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат за послуги банку та на проїзд за місцем зберігання придбаного автомобіля, оскільки ці кошти не були сплачені на користь відповідача.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом роз'яснень, наведених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України).

Позивач просив також компенсувати йому витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн. та надав Договір про надання правової допомоги від 17.04.2016 р., укладений з адвокатом Донець Д.В. від 17.04.2016 р., Акт наданих послуг з правової допомоги від 05.09.2016 р. та квитанції до прибуткових касових ордерів на вказану суму. Однак вказаний Договір стосувався надання правової допомоги в межах справи за позовом ОСОБА_1 до ДП МВС України «Інформ-ресурси», по якій ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 р. було відмовлено у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою послуг правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В даній справі інтереси позивача представляв адвокат Широковський О.В., однак доказів щодо оплати витрат на правову допомогу на підставі Договору від 17.04.2016 р. з вказаним адвокатом, позивачем надано не було.

Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Широковського Олександра Валентиновича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» 21 600 грн. та судовий збір в сумі 1 156 грн. 33 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/54464/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6382/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Підпалий В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.