Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Коціпак З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначив наступне.

02 березня 1995 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, про що 02.03.1995 року складено відповідний актовий запис № 135 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 02 березня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради.

Від цього шлюбу у них є спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є повнолітнім.

Позивач зазначає, що у шлюбі з відповідачем прожив тривалий час, однак останнім часом стосунки погіршилися, а згодом припинилися зовсім. Причиною такого розладу стало різне ставлення до життя, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, втрата у сімейних відносинах почуттів взаємної любові, порозуміння, дружби, взаємодопомоги. У звязку з цим весь час шлюб існує формально, і вони з відповідачем спільно не проживають та господарство не ведуть.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, подав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, у якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, проте подала на адресу суду про можливість розгляду справи за її відсутності, у якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити.

Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 березня 1995 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що 02.03.1995 року, складено відповідний актовий запис № 135 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 287516, виданим 02 березня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради.

На даний момент неповнолітніх дітей від даного шлюбу у них немає.

Останнім часом шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, а згодом припинилися зовсім. Їх намагання зберегти сімю не принесли результатів і вже близько пяти років вони проживають окремо. Вони не підтримують жодних сімейних стосунків та спільне господарство не ведуть, а тому шлюб існує формально.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Витрати із сплати судового збору у звязку з заявою позивача слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 179, 212, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 109, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений 02 березня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що 02.03.1995 року складено відповідний актовий запис № 135 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФМ № 287516 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5