Справа № 445/1291/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пилип'яка П. В.

при секретарі Мацайло О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та визначення частки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання та поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем 03.02.1998 вони придбали за договором міни квартиру АДРЕСА_1. За вказаним договором квартира належить відповідачу. Після розірвання шлюбу, в 2014 році, вона з сином залишилася проживати у цій квартирі. З моменту укладення договору міни, у квартирі неодноразово робився ремонт за спільні кошти подружжя, чим було суттєво покращено майно і збільшено його вартість. Враховуючи вищенаведене, позивач просить поділити квартиру та визнати за нею право власності на 1/2 квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, заперечення на позов не подав.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_3 проти чого позивач не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 03.11.1993 перебували у шлюбі. На підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2014 їх шлюб розірваний та позивачу повернуто дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 15.05.1997, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2.

На підставі договору міни від 03.12.1998, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4, відповідач обміняв вищевказану квартиру на квартиру АДРЕСА_1.

Вартість даної квартири становить 110083 грн., що підтверджується довідкою Золочівського МБТІ від 21.09.21017 №600.

Враховуючи, що вищевказана квартира була набута сторонами у 03.12.1998, до вказаних правовідносин необхідно застосувати норми чинного в цей час Кодексу про шлюб та сім'ю України, яким регулювався правовий режим майна подружжя, згідно із ст.22 якого, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки була набута ними за час перебування у шлюбі.

За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Невизначеність часток у квартирі, що перебуває у спільній сумісній власності обмежує права позивача щодо вільного розпорядження належною їй часткою у спірній квартирі, при цьому жодної домовленості між сторонами, як співвласниками квартири, щодо розміру їх часток немає.

Оскільки, позивач не висловлювалась про відступлення від рівності часток, суд вважає, що слід визначити рівність часток співвласників, а тому вимоги є підставними та позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Поділити квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частки квартири за кожним.

В зв'язку з поділом майна між співвласниками право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1101 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя П. В. Пилип'як