Справа № 196/673/14-ц
№ провадження 6/196/19/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Зубій А.В.

при секретарі - Дорошенко В.В.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2017 року старший державний виконавець Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником Царичанського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області ОСОБА_3, про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання по виконавчому листу №196/673/14-ц, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області 28.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості в розмірі 1867744,85 грн.

На обґрунтування подання посилається на те, що на примусовому виконанні в Царичанському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №51640406 з примусового виконання виконавчого листа №196/673/14-ц, виданого 28.10.2014 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" боргу в розмірі 1867744,85 грн.

04.07.2016 року державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були надіслані сторонам для відома і виконання. Проте, у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання виконавчого листа суду, боржник зобов'язання не виконав.

Враховуючи значну суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник не з'являється на виклики державного виконавця, не відчиняє двері під час виїзду державного виконавця за адресою його місця проживання, на їхню думку, є підстави вважати, що боржник ОСОБА_2 може виїжджати за межі України (відпочинок, робота тощо), а отже, в даному праві боржника можливо обмежити до повного виконання цивільних зобов'язань.

Посилається на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження по сьогоднішній день боржник всіляко намагається уникнути зобов'язання по погашенню заборгованості і переховується від представника стягувача та виконавчої служби. Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, але перевірити майновий стан не було можливим. Боржнику неодноразово направлялись виклики з вимогою з'явитися до відділу ДВС, однак вони були проігноровані.

Крім того, зазначає, що в результаті перевірки майнового стану боржника державним виконавцем встановлено, що майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє; рахунки, відкриті в банках або інших фінансових установах, відсутні; офіційного місця працевлаштування він не має.

Старший державний виконавець Макаренко А.С. в судове засідання не з'явилася. Від начальника Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця.

Вивчивши матеріали подання та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін'юсту України № 512/5 від 02.04.2012 року зі змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - найменування суду, до якого надсилається подання; відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо); прізвище, імя та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік); громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних); обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника (п.3 розділу ХІІІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обов'язків щодо стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2- державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.Так, п.5 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але й ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно виконавчого листа протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними, в тому числі, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, забезпечення майнових прав та зобов'язань не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод людини.

В судовому засіданні встановлено, що до подання додано копії відповідей на запити до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України про відсутність інформації щодо ОСОБА_2, які належним чином не завірені; копії виклику ОСОБА_2 у відповідності до ч.5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження", але не надано доказів вжиття старшим державним виконавцем всіх дій, які передбачені Законом України Про виконавче провадження і спрямовані на погашення боргу, не надано доказів попередження боржника про розмір його заборгованості. Не додано доказів чи вживав старший державний виконавець в повній мірі заходи для розшуку нерухомого та рухомого майна боржника. Не додано доказів про наявність чи відсутність коштів на рахунках, для належного виконання рішення суду та погашення наявного боргу, чи повідомлявся боржник про направлення до суду подання про тимчасове обмеження виїзду за межі України.

У зв'язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Також, до подання не надано доказів того, що ОСОБА_2 вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являється на виклик державного виконавця, не додано довідки, з якої би вбачалося, чи звертався ОСОБА_2 за отриманням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, на думку суду, викладені у поданні старшого державного виконавця Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області доводи не ґрунтуються на доказах та не дають підстав вважати, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, оскільки старший державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 права на виїзд за межі України, а тому у задоволенні подання старшого державного виконавця слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209,210, 377-1 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя А.В. ЗУБІЙ