АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової Анастасії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року,

встановила:

13 травня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду з вказаною скаргою, в якій просило визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. по виконавчому провадженню №51873993 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 квітня 2017 року та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги мотивувало тим, що 30 листопада 2012р. Дніпровським районним судом міста Києва у справі №2604/20698/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ухвалено рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

04 травня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.04.2017 р. з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

ПАТ «Родовід Банк» вважав, що головним державним виконавцем Лозовою А.І. по виконавчому провадженню № 51873993 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з порушенням вимог ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заявник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, не врахування тієї обставини, що державним виконавцем не здійснені всі необхідні дії для виконання рішення суду. Зазначив, що судом першої інстанції не були досліджені матеріали виконавчого провадження.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 21 квітня 2017 року повернуто виконавчий лист №2604/20698/12, виданий 09.09.2013 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №37.3/МБ-042.07.1 від 28.04.2007 р. у розмірі 115 352,70 дол. США та заборгованості за кредитним договором №37.3/МІ-080.07.1 від 08.08.2007 р. у розмірі 275 607,39 дол. США, а всього 390 960,09 дол. США, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем виконані всі можливі дії для виконання судового рішення.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Висновок суду першої інстанції про законність дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ґрунтується на тому, що в мотивувальній частині цієї постанови перелічені заходи примусового виконання рішення, за наслідками яких не було виявлено у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення,а саме: згідно відповіді ГУ Держпраці у Київській області за боржником майна не зареєстровано; згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у м. Києві за боржником земельні ділянки не зареєстровані; згідно відповіді Державної служби України з безпеки на транспорті за боржником судна не зареєстровані; згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутній; згідно Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України за боржником повітряні судна не зареєстровано; згідно даних АІС м.КиєваНАІС МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані; згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в м. Києві за боржником майна не зареєстровано; згідно відповіді ДФС України у боржника відсутні відкриті рахунки; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно та листа КП "БТІ" за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Разом з тим, відсутність у боржника зареєстрованого на праві власності майна не свідчить про вжиття державним виконавцем всіх передбачених вищевказаним Законом заходів для виконання судового рішення.

Так, відповідно до п.13, п. 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якій перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Матеріали справи не містять відомостей, чи вчинялись державним виконавцем вказані заходи, а судом не було вирішення питання про витребування матеріалів виконавчого провадження №51873993, та їх дослідження, як про це просив заявник в поданій ним заяві.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом обставин справи є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вимоги апеляційної скарги про постановлення апеляційним судом ухвали про задоволення скарги задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції не з'ясовані фактичні обставини справи, що позбавляє можливості суд апеляційної інстанції постановити судове рішення по суті скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року скасувати.

Справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової Анастасії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №755/7157/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/11251/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.