Справа № 464/4677/17
пр.№ 2/464/1348/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Гаврилишин О.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи Лещук Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, третя особа: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_8 у сумі 100 000 грн.

Обгрунтовує позов тим, що з 11.03.2006 по 06.02.2013 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. З 2012 року її колишній чоловік не виявляє бажання бачитись зі спільними дітьми, хоч має можливість, оскільки йому ніхто не чинить перешкод. Просить з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей.

Крім цього, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобов'язаний і може її надавати, а також не приймає жодної участі у додаткових витратах на дитину, які зумовлені лікуванням сина ОСОБА_9, як інваліда з дитинства, який потребує додаткових витрат на лікування, проведення операції за кордоном та оздоровлення, тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина у розмірі 100 000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, зокрема, не сплачує в повному обсязі призначених судом аліментів на утримання, не надає іншої матеріальної допомоги, вживає алкогольні напої, не обізнаний про уподобання дітей та їх потреби, що негативно впливає на фізичний і психічний розвиток дітей як складову виховання. Зазначає, що відповідач взагалі не контактує з молодшим сином, не цікавиться проблемами дитини, які виникають з огляду на особливість його стану здоров'я. Вважає, що органом опіки та піклування достатньо з'ясовані обставини справи і надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей. Вказала, що у сина ОСОБА_9 є проблеми зі зниженим слухом, він потребує обстеження та оперативного втручання для встановлення імплантів з метою відновлення слуху, що є додатковими витратами в розмірі 100 000 грн. Просить позов задовольнити, оскільки в неї виникають непорозуміння з відповідачем з приводу оформлення виїздних закордонних документів на дітей, а також при наданні дозволу на оперативне втручання.

Представник ОСОБА_3, діючи згідно угоди № 75/17, в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заперечив і пояснив, що не веде аморального способу життя. Зазначив, що на даний час він проживає в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області разом з іншою жінкою, тимчасово позбавлений можливості приділяти достатньої уваги неповнолітнім дітям, яких любить. Вказав, що при кожній наданій йому можливості намагається зустрітись з донькою, по мірі можливості висилає дітям подарунки. Вважає, що звернення з позовом викликано внаслідок особливостей характеру колишньої дружини, її завищеними вимогами стосовно його участі у вихованні дітей і яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, не дозволяє дітям відпочивати з ним, приймає всі рішення, пов'язані з вихованням дітей категорично і одноосібно. Вказав, що у нього на даний час є нормальні, приязні стосунки з дітьми. Просить не позбавляти його батьківських прав. В частині стягнення додаткових витрат вважає, що позивачем такі ще не понесені, крім витрат, які позивач понесла у зв'язку з придбанням слухового апарату. Просить врахувати, що його скрутне матеріальне становище не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Представник відповідача ОСОБА_5 (згідно довіреності від 13.05.2016) у судовому засіданні позов заперечив в частині позбавлення батьківських прав. В частині стягнення половини фактично понесених позивачем додаткових витрат на придбання слухового апарату позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Лещук Б.М. (згідно довіреності від 06.06.2017) в судовому засіданні пояснила, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей є обґрунтованим, відповідає інтересам дітей. Органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради встановлено факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню дітей, факт заборгованості по сплаті батьком аліментів, тому в цій частині вважає позов підставним. У вирішенні питання про стягнення додаткових витрат - покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є колишнім подружжям, шлюб розірвано 06.02.2013, позивач і відповідач є батьками неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Це підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1

Встановлено, що діти сторін проживають разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

З висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 42 від 16.12.2016 вбачається, що визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дітей, не переживає за їх здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує (а.с. 15).

Суд враховує, що зазначення у висновку самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків (не цікавиться навчальними успіхами дітей, не приймає участі у їх вихованні, не переживає за їх житті, розвиток і здоров'я), ґрунтується лише на поясненнях матері, позивача по справі, більше того висновок складений у відсутності відповідача і жодних посилань на те, чи буде позбавлення відповідати інтересам дітей, яким саме інтересам і чи позитивно вплине на дітей майбутньому позбавлення батька батьківських прав висновок не містить.

Судом перевірялись також інші відомості, які взяті до уваги органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є нянєю дітей протягом тривалого часу. Показала, що обізнана про те, що сторони розлучились понад 4 роки тому, діти залишились проживати з позивачем. При цьому, свідок показала, що мав місце факт, коли заборона позивача зустрітись з батьком засмутила дочку сторін.

На переконання суду, наданий третьою особою висновок носить лише рекомендаційний характер і сам по собі не може бути підставою для позбавлення відповідача цих прав.

Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Отже, ухилення батька від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

Допитана судом свідок ОСОБА_11 показала, що їй відомо лише про те, що відповідач не проживає з дітьми.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною відповідача. Вказала, що відповідач переживає за долю дітей, постійно телефонує доньці, обізнаний про її успіхи в навчанні, про її стан здоров'я, надає матеріальну допомогу виходячи з можливостей, вживає заходів для погашення існуючої заборгованості по аліментам. Також показала, що позивач категорично відмовлялась розглядати питання, щоб діти відпочили влітку з батьком.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку,що позивачем не доведено про те, що відповідач фактично мав можливість, але свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками. Жоден із допитаних судом свідків не переконали суд у винній поведінці відповідача.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням її інтересів.

Статтею 24 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права визначено, що кожна дитина без будь-якої дискримінації має право на такі заходи захисту, які є необхідними в її становищі як малолітньої, з боку її сімї, суспільства і держави.

Згідно частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедури, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у Принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Всупереч наведеному, суду не надано жодних висновків з позицією відповідних фахівців (психолога, інше) щодо ставлення дітей до батька з огляду на їх вік і про їх відношення про позбавлення батька батьківських прав.

Суд погоджується з позицією відповідача, що між ним та позивачем існують напружені стосунки з приводу виховання дітей, а також про існування непорозумінь зколишньою дружиною з приводу обстежень і лікування молодшого сина.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розглядаючи даний спір, твердження позивача про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не знайшло свого підтвердження, жодних доказів, які б свідчили про свідоме, тривале і безпідставне невиконання батьком обов'язків, що б давало підстави для вжиття такого крайнього заходу впливу на батьків як позбавлення батьківських прав, суду не надано та в матеріалах справи такі відсутні.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вказаний позов основним чином обумовлений ставленням позивача до колишнього чоловіка, недостатністю участі ОСОБА_4 у вихованні дітей, в тому числі у матеріальному забезпеченню і всі досліджені судом докази і встановлені обставини справи не можуть свідчити з беззаперечною очевидністю про ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Оскільки відсутні достатньо вагомі підстави вважати, що позбавлення відповідача батьківських прав є єдиним можливим та крайнім заходом впливу на відповідача і це буде відповідатиме правам та інтересам дітей, тому позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає залишенню без задоволення.

В частині позову про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що син сторін - ОСОБА_8, є дитиною-інвалідом з дитинства, діагноз - двобічна сенсоневральна приглухуватість. Отже, дитина потребує додаткових витрат, що відповідно зобов'язує батьків дитини нести додаткові матеріальні витрати.

Встановлено, що позивач понесла витрати по оплаті виробів для слухопротезування у розмірі 27 663,00 грн.

Виходячи з наведеного суд вважає, що наявні всі підстави для покладення на відповідача обов'язку сплатити половину фактично понесених додаткових витрат у виді оплати за виріб для слухопротезування ( 27663 :2) = 13831,50 грн.

В решті позовних вимог про стягнення додаткових витрат на майбутнє суд відмовляє.

Задовольняючи частково позов згідно положень ст.88 ЦПК України судові витрати по розгляду справи слід покласти на відповідача.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164-166, 180, 185 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав", керуючись ст.ст. 10, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину в розмірі 13 831 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Ю.Горбань