Провадження №2/760/2538/17
Справа №760/214/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача та просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином дружини власника квартири, тобто позивача, з 2004 року зареєстрований на житловій площі за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначає, що ОСОБА_2 більше ніж півроку не проживає в зазначеній квартирі, його речі та документи в ній відсутні, однак не виявляє бажання знятись з реєстрації.

Оскільки за зазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не споживаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій просив зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_7

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є його вітчимом, а ОСОБА_3 є його братом по матері.

Зазначив, що спірне житлове приміщення - трикімнатна квартира АДРЕСА_3, площею 43,8 кв.м., було надано на сім'ю з п'яти осіб, а саме на: відповідачів за зустрічним позовом - ОСОБА_1, ОСОБА_3, мати позивача - ОСОБА_4, нього (на той час ОСОБА_4.) та ОСОБА_6

Дана квартира є неприватизованою, а тому спірне житлове приміщення відноситься до державного житлового фонду.

28.03.2014 року він змінив своє прізвище та ім'я з ОСОБА_2 на ОСОБА_2.

Також зазначив, що станом на день звернення до суду з зустрічною позовною заявою в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано ще п'ять осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, проте фактично там проживає лише ОСОБА_1 та періодично буває ОСОБА_3

Також, ОСОБА_2 посилається на те, що відповідачі неодноразово намагались вигнати його зі спірної квартири, застосовуючи фізичну силу, у зв'язку з чим, йому довелось звернутись до Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві.

На сьогоднішній день, позивач не може потрапити до квартири через відсутність ключів, які забрав ОСОБА_3 та через реальну загрозу його життю та здоров'ю з боку відповідачів, які перешкоджають йому у користуванні житловим приміщенням, а тому йому доводиться проживати у своїх знайомих.

На підставі викладеного просив зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач та його представник за первісним позовом, відповідач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 заперечували та просили у їх задоволенні відмовити.

Відповідач та його представник за первісним позовом, позивач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 заперечували у повному обсязі та просили в ньому відмовити. Зустрічні позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі.

Свідки зі сторони ОСОБА_2, ОСОБА_10 (друг) та ОСОБА_11 (дружина) в судовому засіданні показали, що дійсно бачили, що між позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) та відповідачем (за первісним позовом), позивачем за зустрічним позовом неодноразово виникали конфлікти, які супроводжувались образливими висловлюваннями та застосуванням фізичної сили.

Суд, вислухавши думки сторін та свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4, площею 43,8 кв.м., була надана 06.12.1989 року громадянину ОСОБА_1 з сім'єю з п'яти осіб, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, що підтверджується Ордером на житлове приміщення №66994, виданим на підставі рішення виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів від 27.11.1989 року №510.

28.03.2014 року за актовим записом № 33 відповідач за первісним позовом змінив своє прізвище та ім'я з ОСОБА_2 на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до довідки житлово - експлуатаційної дільниці №905 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» № 12459 від 07.12.2016 року на житловій площі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 6 осіб, в тому числі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (власник особового рахунку), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 р.н.(дружина), ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 (син), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (онук), ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (онук) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син дружини).

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу не проживає у зазначеній квартирі, його речі та документи відсутні, з реєстрації він не бажає зніматись та за комунальні послуги не сплачує, а тому він підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі більше року, що підтверджується актом від 16.01.2017 складеним мешканцями будинку АДРЕСА_8

Крім того, факт непроживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_5 підтверджується поясненнями, наданими ОСОБА_14 адвокату Гулій Л.В. від 26.12.2016 року, який зазначив, що періодично перебуває в гостях у родини ОСОБА_1 та який зазначив, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу не проживає в зазначеній квартирі, а його особисті речі відсутні.

Також, аналогічні покази були надані ОСОБА_16 26.12.2016 року та ОСОБА_12 27.12.2016 року.

Відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло.

Відповідно до ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.

Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР передбачено можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Встановлено і не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_9 з 04.06.2016 року, більше року.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, суд відноситься до них критично, оскільки їх судження є упередженими і такими, що не розкривають обєктивної картини справи. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних ними пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він тривалий час за власною ініціативою не проживає за зазначеною адресою, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 стосовно зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_10 та вселити його до зазначеної квартири, то слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_9, що підтверджується довідкою форми 3 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «Житлово - експлуатаційна дільниця №905» №12459 від 07.12.2016 року.

Між позивачем за зустрічним позовом та відповідачами за зустрічним позовом склалися неприязні відносини.

10.03.2016 року ОСОБА_2 було направлено ОСОБА_1 лист, відповідно до якого позивач за зустрічним позовом звертався до ОСОБА_1 з пропозицією розв'язання спірної ситуації, яка склалась, а саме: провести перемовини з ОСОБА_3 та виділити ОСОБА_2 полицю у спільному холодильнику; виділити частину підсобного приміщення (кухонного балкону) для власних потреб; запропонувати власний спосіб мирного та дружнього співпроживання в квартирі.

Крім того, зазначив, що в разі застосування до нього будь - яких образ, погроз ОСОБА_2 буде звертатись до органів поліції.

Зазначений лист було вручено ОСОБА_1 під розписку 16.03.2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

03.06.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 записку про те, що йому необхідно залишити квартиру.

На цій підставі між ними виник конфлікт.

Так, 10.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього з боку ОСОБА_3, а саме побиття «розвідним» ключем, що підтверджується протоколом прийняття заяви від 10.06.2016 року.

На підтвердження нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 була надана довідка травмпункту КМКЛ №6 м. Києва від 04.06.2016 року.

11.06.2016 року відомості за його заявою було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006750.

Відповідно до висновку начальника Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві Василенка П.Ю. від 21.06.2016 року перевірку матеріалів по заяві ОСОБА_2 закінчено та матеріали ЄО №39029 від 28.05.2016 року списано до номенклатурної справи.

Таким чином, твердження ОСОБА_2 про чинення перешкод у праві користування житловим приміщенням та застосування фізичної сили відносно нього зі сторони відповідачів за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 лише після того, як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_11Також, позивач за зустрічною позовною заявою зазначає, що він зареєстрований в АДРЕСА_12, а тому має право проживати в ній.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність ререєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, суд не приймає до уваги зазначене твердження ОСОБА_2

Крім того, встановлено, що квартира АДРЕСА_6 є неприватизованою.

Відповідно до ст. 61 ЖК Укрїнської РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.

Статтею 62 ЖК Укрїнської РСР передбачено, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст.162 ЖК Укрїнської РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з ст. 163 ЖК Укрїнської РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 не сплачував та не сплачує комунальні послуги, чим ухилявся від виконання покладених на нього обов'язків.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що позивач за зустрічним позовом (відповідач за основним позовом) більше року не проживав в спірній квартирі, тобто він має інше місце постійного проживання.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 116, 150, 156, 157 ЖК РСР України, ст.ст. 10, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_13 суму сплаченого судового збору 551,20 грн.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя