12.10.2017 Справа № 469/454/16-ц
2/469/37/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі : головуючої судді - Старчеус О.П.
при секретарі - Дарї О.П., Якубець С.В. за участю: позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Житомирська мехколона Публічного Акціонерного Товариства Київсільелектро, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПрАТ Страхова Компанія Провідна, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, -
Ухвалою суду від 06.10.2016р. до участі у справі в якості третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено ПрАТ Стахова компанія Провідна.
Представник позивача в судовому засіданні не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутність та часткове визнання позовних вимог.
Виходячи з того, що відповідач в частині відшкодування матеріальних збитків позов визнав, суд на підставі ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині.
Третя особа ОСОБА_4 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПрАТ Страхова Компанія Провідна в судове засідання не зявилися та не повідомили причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного.
Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами ЦК України про відшкодування шкоди.
З рахунку №1029 від 07.10.2015р. вбачається, що вартість висновку експерта по дослідженню автомобіля становить 645,12 грн. (а.с.32).
Згідно постанови Богунського районного м. Житомира від 04.01.2015р., яка набрала чинності 15.01.2016р. (а.с.8) провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, даних ним при складанні протоколу про адмінпорушення від 29.09.2015р., під час виконання ним маневру повороту в м. Коблево, пішов ізлом і він не бачив автомобіль Шкода, в результаті чого скоїв наїзд на вказаний автомобіль (а.с.5).
З висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ №168 від 11.05.2017р. вбачається, що водій автомобіля Урал д.н. НОМЕР_2 з напівпричепом ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом дотримання технічних вимог п.10.1 та п.13.3 ПДР України; водій автомобіля Урал д.н. НОМЕР_2 з напівпричепом ОСОБА_5 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 та п.13.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації, у причинному звязку з настанням даної ДТП, з технічної точки зору, знаходяться дії водія автомобіля Урал д.н. НОМЕР_2 з напівпричепом ОСОБА_6 (а.с.171-176).
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За статтею 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, в тому числі, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі про відшкодування майнової та моральної шкоди № 6-108цс13 від 07.11.2013 р. відповідно до аналізу норм ст.ст. 1167,1172,1187,1188 ЦК України шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст.ст.1187,1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст.1166,1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.
Відповідачем не заперечується той факт, що третя особа - ОСОБА_4 на час скоєння ДТП працював на посаді водія у ДП Житомирська мехколонна ПрАТ Київсільелектро та 29.09.2015р. керував транспортним засобом Уралр/н ВЕ6553 АО.
Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.58 ЦПК України належним є докази, які містяь інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Заперечення представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд не приймає до уваги.
За таких обставин шкоду, заподіяну позивачу працівником відповідача - третьою особою ОСОБА_4 під час виконання ним службових обовязків, необхідно стягнути з відповідача ДП Житомирська мехколона ПАТ Київсільелектро, яке, в свою чергу має право зворотної вимоги до винної у ДТП особи .
Відповідно до ст.6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Приписами статті 22.1 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обовязок.
Як передбачено ст.1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною другою ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до розяснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку суду безспірним є той факт, що внаслідок ДТП позивачу була заподіяна моральна шкода, яка проявилася у заподіянні душевних та психічних переживань внаслідок пошкодження транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності, додатковим психотравмуючим фактором для позивача є судові тяжби, повязані з ДТП та дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час користуватися автомобілем за його прямим призначенням, а саме їздити на роботу та до своїх рідних, що сприяло порушенню його звичного стану життя, втраті нормального сну, неможливості займатися своїми справами.
Спричинену позивачу моральну шкоду суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості, залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, суд оцінює в розмірі 2000 грн., а тому його вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Житомирська мехколона Приватного Акціонерного Товариства Київсільелектро, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПрАТ Страхова Компанія Провідна, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: