Справа № 127/1904/17
Провадження № 2/127/2052/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що з 29.08.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейні стосунки не склалися, з липня 2015 року сторони проживають окремо.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2015 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач з дітьми взагалі не спілкується, не цікавиться їх життям та здоров'ям. Діти дуже образились на батька та виявили бажання позбавити його батьківських прав.

Ці обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали. Згідно з їх поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_2 намагається брати участь у вихованні і спілкуванні з синами, проте самі діти не виявляють бажання спілкуватися з ним. Сини налаштовані проти батька та уникають зустрічей з ним. Надавати матеріальну допомогу відповідач не має змоги, оскільки позивач відмовляється від отримання аліментів, грошові перекази повертаються. З приводу визначення порядку участі батька у вихованні дітей відповідач звертався до Виконавчого комету Вінницької міської ради, з цього приводу прийнято рішення від 29.06.2017 р. №1554, але з дітьми він так і не бачиться, тому що вони на його телефонні дзвінки не відповідають, налагодити з ними відносини не вдається.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала наданий суду висновок від 14.03.2017 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитані в судовому засіданні свідки дали показання про наступне.

Свідок ОСОБА_6 розповіла суду, що вона є сестрою позивача, і знає той факт, що відповідач дітей не відвідує, про них не турбується, коштів на їх утримання не надає. Одного разу ОСОБА_2 казав, що не буде сплачувати аліменти. Він досить жорстоко поводився з котами на очах дітей. Сини не виявляють бажання зустрічатись з батьком. Позбавити відповідача батьківських прав - це бажання дітей. Свідок є хрещеною матір'ю сина ОСОБА_7 і точно знає, що на день народження дитини відповідач не приходив, не телефонував, хоча номери телефонів діти не змінювали.

Свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що знає сторони з 2000 року. Після розірвання шлюбу відповідач дітьми взагалі не цікавиться. Синів до школи заводить бабуся. Грошей на школу та секції ОСОБА_9 не дає, живе своїм життям.

Свідок ОСОБА_10 дав показання суду про те, що він знає сім'ю ОСОБА_9 з 2005 року, оскільки одружений із сестрою позивача. Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідача свідок не бачив. Восени 2016 року, на дні народження молодшого сина, батька також не було. Зі слів дітей він з ними не спілкується. До розірвання шлюбу між відповідачем і дітьми були досить напружені відносини, ОСОБА_11 вів себе неадекватно, був агресивним, вимагав, щоб діти боялись його.

В судовому засіданні також були допитані діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 навчається в СЗОШ №31, проживає за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з його показаннями в судовому засіданні він підтримує позов матері про позбавлення батька батьківських прав, в зв'язку з його неналежною поведінкою, зловживанням алкоголем, насильством до матері та жорстоким поводженням з тваринами. Відповідач не виявляє до сина батьківського піклування, вони навіть не бачаться. Спільно проживали до осені 2015 року. За час спільного проживання відповідач участі у вихованні дітей не брав, уроки з ними не вивчав. З осені 2015 року ОСОБА_9 родинні відносини з синами не підтримує. Одного разу прийшов додому, проте син не вийшов до нього. Іншого разу прийшов до школи, де влаштував скандал та зганьбив хлопця перед школярами.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, учень СЗОШ №31. Згідно з його показаннями за час спільного проживання із батьком, він не займався його навчанням, не допомагав робити уроки, не надавав кошти на шкільні потреби, кожен вечір був у нетверезому стані. На очах синів батько розстріляв котів, котрі з'їли його рибу та примусив дітей закопувати тварин у землю. Часто бив матір. Близько півтора року батько не спілкується з дітьми, не вітає з днем народження та святами. До позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав дитина відноситься позитивно.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 29.08.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейні стосунки не склалися, з липня 2015 року сторони проживають окремо.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2015 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям та здоров'ям.

З цього приводу діти образились на батька та підтримують матір у її намірі позбавити відповідача батьківських прав.

Згідно з характеристикою, виданою Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №31 Вінницької міської ради, батько учня 11-А класу ОСОБА_4, 2000 року народження, участі у вихованні сина не бере. Протягом навчання в школі він жодного разу не був на батьківських зборах, не цікавився життям, навчанням, успіхами своєї дитини.

Згідно з характеристикою, виданою Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №31 Вінницької міської ради, батько учня 8-В классу ОСОБА_5, 2002 року народження, в школу не з'являється, досягненнями свого сина не цікавиться.

Відповідно до довідки №42970/07-35/26 від 21.11.2016 року, виданої Центральним відділом ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 07.12.2015 р. по 18.11.2016 р., а згідно з довідкою Центрального відділу ДВС м. Вінниця від 11.08.2017 р. заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.07.2017 р. складає 34296,94 грн.

За період з відкриття провадження в цій справі відповідач періодично став сплачувати аліменти на утримання дітей : 11,04.2017 р. - 510- грн., 19.04.2017 р. - 310 грн., 04.05.2017 р. - 410 грн., 25.07.2017 р. - 310 грн., 31.08.2017 р. - 410 грн., але ці перекази не отримані стягувачем аліментів ОСОБА_1. яка в судовому засіданні пояснила, що аліменти відповідач сплачував на її домашню адресу, тоді як в матеріалах виконавчого провадження у Центральному відділі ДВС м. Вінниця міститься її заява про переказ коштів з аліментів на її банківський рахунок, про що відповідач - платник аліментів мав можливість дізнатись, якби з»являвся у відділ ДВС.

Згідно з висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради № 01-00-011-10830 від 14.03.2017 року доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, показання свідків-дітей, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Це є водночас і санкцією за протиправну, винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді справи судом не встановлено винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем ОСОБА_2 відносно своїх синів ОСОБА_7 та ОСОБА_12.

Суду не надано доказів і вжиття відносно відповідача Органом опіки і піклування заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків.

Суду наданими письмовими доказами та показаннями свідків доведено, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами та залишення відповідачем місця проживання АДРЕСА_1 він став менше приділяти уваги вихованню дітей, не сплачував аліменти. Відсутність матеріальної допомоги зі сторони батька та покладення на матір та її батьків тягара забезпечення харчування дітей, їх медичного догляду, лікування, навчання в школі та відвідування гуртків вплинуло на ставлення дітей до батька, які не бажають з ним спілкуватись, мають негативне враження про батька. Але суду не доведено, що така поведінка ОСОБА_2 мала місце протягом дитинства і підліткових років життя синів, оскільки надані відповідачем і зроблені ним фото доводять участь батька у спільному проведенні дозвілля з дітьми, відвідування СЗОШ №31.

За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстава для позбавлення батьківських прав вичерпна - ухилення від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

А тому обставина несплати аліментів ОСОБА_2Ю, і наявності значної суми заборгованості до моменту відкриття провадження в цій справі не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. За таке порушення є інші види юридичної відповідальності, наприклад нарахування пені на суму заборгованості, обмеження виїзду за межі території України, кримінальна відповідальність.

Судом за тривалий період розгляду цієї справи неодноразово наголошувалось відповідачу змінити свою поведінку відносно дітей, налагодити з ними контакт, відвідувати школу, цікавитися їхнім життям. І на переконання суду, відповідач має намір активніше виконувати свої обов»язки по вихованню дітей. За час провадження справи в суді він став сплачувати аліменти, хоча і в незначних сумах, які не можуть покрити потреби двох синів-юнаків, звернувся до виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою від 24.03.2017 р. до виконавчого комітету Вінницької міської ради із проханням допомогти йому у зустрічі з дітьми, оскільки бувша дружина - матір дітей ОСОБА_1 не дає можливості спілкуватись з ними.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 29.06.2017 р. №1554 визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : щосуботи з 10 год. до 12 год. з урахуванням бажання дітей. Тобто саме за бажанням дітей.

Це рішення ще раз доводить той факт, що не батько свідомо ухиляється від виховання дітей, а діти не бажають спілкуватись з ними. В своїх поясненнях на засіданні комісії Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вінницької міської ради та в суді ОСОБА_2 стверджує, що любить своїх дітей і бажає їх виховувати.

Відсутність батька дітей на батьківських зборах в загальноосвітній школі, його не з'явлення до школи в останні роки, коли він після розлучення мешкає окремо від дітей, на переконання суду не можуть бути достатніми підставами вважати, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до переконання, що дійсним приводом звернення позивача до суду з позовом є несплата відповідачем аліментів на утримання дітей.

Виходячи з виправданої себе судової практики при розгляді цієї справи суд ухвалює рішення про відмову в позові, яке є судовим попередженням для ОСОБА_2, що у разі продовження протиправної поведінки, яка певний період мала місце до звернення позивача ОСОБА_1 до суду з цим позовом, він буде позбавлений батьківських прав.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до переконання про недоведеність заявленого позову, а відтак суд не вважає доцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 11, 59-60,88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя