УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, Коростенський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без дозволу та супроводу батька за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_6 є батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

Зазначала, що має намір тимчасово вивезти доньку до Сполучених Штатів Америки з метою її оздоровлення та відпочинку, проти чого заперечує відповідач.

Враховуючи викладене, просила з урахуванням уточнень надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини в її супроводі для відпочинку та оздоровлення до держави Сполучені Штати Америки на періоди із 24 березня 2017 року по 3 квітня 2017 року та з 26 травня 2017 року по 1 вересня 2017 року без дозволу (згоди) батька та на виготовлення відповідних документів для виїзду дитини за кордон.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Надано ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Сполучених Штатів Америки без згоди батька ОСОБА_6 на період із 24 березня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року змінено, його резолютивну частину викладено в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з 01 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року до Сполучених Штатів Америки у супроводі матері ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_6.

Надати дозвіл ОСОБА_4 на оформлення та виготовлення проїзного документу для тимчасового виїзду за кордон малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_6 на період з 01 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року.».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суди попередніх інстанцій, вірно застосувавши положення ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 141, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходили із того, що будь-яких перешкод для відвідування та оздоровлення малолітньої ОСОБА_7 за межами України не встановлено, при цьому такий виїзд дитини носить тимчасовий характер і не пов'язаний з виїздом на постійне місце проживання, відповідає її інтересам і водночас не порушує та не обмежує право відповідача на піклування, спілкування чи виховання доньки.

Колегія погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик