Справа № 515/1259/17
Провадження № 2/515/1840/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.

відповідача представника Дмитрівської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку та житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області помер дядько позивача - ОСОБА_3. За життя, а саме 21.02.2014 року спадкодавець залишив заповіт, яким заповів позивачу усе своє майно, до складу якого ввійшли житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельні ділянки:

- площею 0,2168 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Дмитрівською сільською радою 26 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_3;

- площею 2,6304 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку позивач, фактично, прийняв у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_3 від 19.01.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №20.

Своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у зв'язку з тим, що він не надав в нотаріальну контору правовстановлюючих документів на успадковане майно - земельну ділянку та житловий будинок.

Про втрату Державного акту серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник".

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 0,2168 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за цією ж адресою, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість він позбавлений можливості, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану спадкову нерухомість.

Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 34).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 27 ).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку та житловий будинок. Вказане підтверджується:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 17.02.2016 року (а.с.4), із якого слідує, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією заповіту, складеного 21.02.2014 року (а.с.5), згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_3 на день його смерті (а.с.5);

-довідкою №430 від 24.05.2017 року, виданою Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.6), з якої слідує, що власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, згідно записів по господарської книги №9, особовий рахунок 625;

-звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 97,0 кв.м, житловою площею 60,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (колишня вул. Леніна) підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 68900 грн. (а.с.7);

- копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ за № 768900 від 26.03.2010 року (а.с.8), відповідно до якого ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2168 га, розташованої в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № Р-79/0.0420-153/151-17 від 26.05.2017 року (а.с.9), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 2167, 84 кв.м, що належить ОСОБА_3, складає 129237, 21 грн;

- копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_3, зареєстрованого в реєстрі за №20 від 19.01.2017 року (а.с.11), із якого слідує, що ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної ділянки, площею 2,6304 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 виданого 20.03.2006 року;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 78444386 від 19.01.2017 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області загальною площею 2,6304 га, кадастровий номер НОМЕР_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_3, виданого приватним нотаріусом Монастирліу О.П. 19.01.2017 року (а.с.10);

-копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок АДРЕСА_1, виготовленого 10.01.2017 року, на замовлення ОСОБА_5, з якого вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.с.12-14);

- листом нотаріуса від 26.05.2017 року №441/02-14 (а.с.15), яким позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 (спадкова справа №201/2016) з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно - земельну ділянку та житловий будинок.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.09.2017 року (а.с.28) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, приватним нотаріусом Монастирліу О.П. відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 59315843, зареєстрована у нотаріуса за №201/2016 від 03.08.2016 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 від 03.08.2016 року про прийняття спадку за заповітом (а.с.30). Крім цього, приватним нотаріусом Монастирліу О.П. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_7 від 19.01.2017 року (а.с.31).

Згідно об'яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" за №38 від 07.10.2017 року (а.с.35), в графі "втрачені" значиться: вважати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 26 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору він не має можливості через відсутність оригіналу Державного акту на спадкову земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 26.03.2010 року, яка втрачена за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.35) та відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 права власності на вказану нерухомість.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачем в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с.27), враховуючи, що спадкова земельна ділянка та житловий будинок дійсно належали спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, фактично прийняв спадщину, подавши до нотаріуса заяву (а.с.30 ) та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.11) на іншу земельну ділянку площею 2,6304 га, належну спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, суд вважає, що за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на:

- земельну ділянку площею 0,2168 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Дмитрівською сільською радою 26 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_3;

- житловий будинок з будівлями та спорудами №110, розташований по вул. Шкільна с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 58-60, 61, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_8 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 15.05.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем за заповітом, право власності на:

земельну ділянку площею 0,2168 га, розташовану в АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 26 березня 2010 року на ім'я ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

-житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк