РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль та стягнення грошової компенсації, -

встановив :

02 грудня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на автомобіль Kia Karens, 2009 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузов, рама) KNAFG74, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2, припинивши право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку даного автомобіля із виплатою йому грошової компенсації в розмірі припиненої частки в сумі 126 125,09 грн., які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 березня 2015 року, яке набрало законної сили 23.03.2015р., розподілено спільне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як подружжя та визнано за ОСОБА_4 право власності на ? квартири АДРЕСА_1 та на ? автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1. Залишено у власності ОСОБА_2 ? квартири АДРЕСА_1 та ? автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1. При цьому ОСОБА_2 відмовляється в добровільному порядку сплачувати грошові кошти за користування часткою у праві власності на автомобіль, а також відмовляється продати автомобіль та поділити грошові кошти від його реалізації між співвласниками, колишнім подружжям. Після розлучення користується ним виключно у своїх особистих цілях.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач та представник відповідача позов визнали.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 березня 2015 року, яке набрало законної сили 23.03.2015р., розподілено спільне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як подружжя та визнано за ОСОБА_4 право власності на ? квартири АДРЕСА_1 та на ? автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1. Залишено у власності ОСОБА_2 ? квартири АДРЕСА_1 та ? автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1.

Після даного рішення суду автомобіль перейшов у власність позивача і відповідача в рівних частках та як обєкт власності є спільною частковою власністю сторін і його правовий режим, здійснення права спільної часткової власності, виділ частки із цього майна, припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників регулюється нормами Цивільного кодексу України, а саме ст.ст. 356, 358, 364, 365.

В межах розгляду даної справи встановлено, що автомобіль Kia Karens, 2009 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузов, рама) KNAFG74, перебуває у користуванні ОСОБА_2, що не заперечується останнім.

Відповідно до висновку експерта № 301/17 від 11.09.2017 р. ринкова вартість автомобіля Kia Karens, 2009 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузов, рама) KNAFG74, на дату оцінки, складає 252 250 грн. 19 коп.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів по справі.

Частиною 1 статті 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року у справі за № 6-37 цс 13).

Встановлена ст. 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, встановлено, що виділ належної позивачу частки ? автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1 в натурі є неможливим, так як це автомобіль, який є неподільним, спільне володіння і користування майном є неможливим, а припинення права власності на автомобіль ОСОБА_2 не завдасть шкоди жодному із співвласників. До того ж відповідач не заперечує щодо стягнення такої компенсації на його користь, припинення його права власності на частку даного автомобіля та визнання права власності на автомобіль за позивачем, а позивач ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок суду вартість ? частки автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1 в сумі 126 125,10 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 358, 364, 365 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати право власності на автомобіль KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1, чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) KNAFG74, за ОСОБА_4.

Припинити право власності на ? частину автомобіля KIA Karens, 2009 року випуску, д/н НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) KNAFG74, ОСОБА_2, виплативши йому грошову компенсації в розмірі припиненої частки в сумі 126 125,09 грн., внесених ОСОБА_4 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області згідно квитанцій № 0.0. 664956996 1 від 07.12.2016 року в сумі 50 000,00 грн., № 0.0. 858843560.1 від 27.09.2017 р. в сумі 14 995 грн., № 0.0.858819081.1 від 27.09.2017 р. в сумі 14 995 грн. , № 0.0.858894908.1 від 27.09.2017 р. в сумі 14 995 грн., № 0.0. 858926414.1 від 27.09.2017 р. в сумі 2 145,10 грн., № 0.0. 858868996.1 від 27.09.2017 р. в сумі 14 000 грн., № 0.0.858805920.1 від 27.09.2017 р. в сумі 14 995 грн. які перерахувати/видати ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 826,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 696,30 грн. на користь держави.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя