233 № 233/3555/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж», третя особа - ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача КЗ «Костянтинівський медичний коледж» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що відповідно до наказу № 99 від 16 квітня 2013 року позивача було прийнято на посаду юрисконсульта 2 категорії до Костянтинівського медичного училища та 01 жовтня 2014 року його переведено на посаду юрисконсульта 1 категорії. Наказом № 17-к від 19 січня 2016 року позивачу ОСОБА_1 присвоєно категорію провідний юрисконсульт. Наказом № 306-к від 30 грудня 2016 року його було звільнено з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Розпорядженням керівника обласної державної адміністрації голови обласної державної адміністрації від 25 січня 2017 р. № 70 Костянтинівське медичне училище перейменоване на КЗ «Костянтинівський медичний коледж».

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ від 30 грудня 2016 року № 306 виконуючого обов*язки директора Костянтинівського медичного училища «Про звільнення з посади провідного юрисконсульта» у зв*язку з чим позивача ОСОБА_1 поновлено на попереднє місце роботи провідним юрисконсультом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» з 31 грудня 2016 року.

27 червня 2017 року наказом директора КЗ «Костянтинівський медичний коледж» № 138-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1В.» позивача у справі звільнено з посади провідного юрисконсульту за прогули. Позивач вважає вказаний наказ незаконним, так, у мотивувальній частині наказу зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі протягом 14 календарних днів, а саме з 07 червня по 27 червня 2017 року, що суперечить режиму роботи, встановленому у коледжі, адже поняття календарного та робочого дня не є тотожними. Крім того, рішення суду апеляційної інстанції про поновлення його на роботі з 31 грудня 2016 року не виконане відповідачем, оскільки посада провідного юрисконсульта не була введена до штатного розпису коледжу. У звязку з цим просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 138-к від 27 червня 2017 року директора КЗ «Костянтинівський медичний коледж» «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1В.», поновивши його на попереднє місце роботи провідним юрисконсультом КЗ «Костянтинівський медичний коледж», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27 червня 2017 року по день ухвалення рішення та відшкодування завдану моральну шкоду.

Ухвалою суду від 18 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж» в частині відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду за заявою позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що вважає, що відповідач не відновив посаду на якій він працював, такого документу як додаткових штатний розпис не існує, що підтверджується відповіддю з Міністерства фінансів України, тож судове рішення про його поновлення на роботі не виконане відповідачем. Зауважив, що у зміненому штатному розкладі було введено посаду "юристконсульта", на якій він не працював. Зазначив, що його було повідомлено про внесення змін до штатного розкладу, однак змінений штатний розклад не був йому наданий. Вважає наказ про його звільнення неправомірним, а його зміст щодо 14 календарних днів відсутності на робочому місці таким, що не відповідає вимогам закону. Внесення змін до даного наказу його не стосується, так як він на той час вже не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Він дійсно був присутнім на засіданні суду апеляційної інстанції, коли було проголошено рішення про поновлення його на роботі, але сказати, коли дізнався про те, що його поновлено, про видачу відповідачем наказу на виконання судового рішення - сказати не може. До виконавчої служби він не звертався. Також, зазначив, що не може сказати чи надходили на його адресу листи від відповідача, він особисто нічого не отримував. Він проживає один, хто спілкувався з представниками відповідача та назвався його дідусем - йому не відомо. Пояснив, що сказати, чи приходив до коледжу у спірний період часу та чи були в нього поважні причини невиходу на роботу, чи спілкувався він по телефону з працівниками коледжу та чи писав заяву про звільнення за власним бажанням - не може, зауваживши, що не відмовляється від відповіді, а саме не може сказати.

У подальшому в ході судового розгляду позивач суду пояснив, що 07 червня 2017 року о 08-00 годині він прийшов на роботу до коледжу, знаходився на території навчального закладу, був у своєму кабінеті, від якого має ключ, спілкувався з директором. Також, 08 червня 2017 року та всі інші робочі дні до ознайомлення з наказом про звільнення він з*являвся на роботу і весь робочий день перебував на території коледжу. Його бачили багато працівників, також і ті, кого допитано в суді як свідків, однак вони бояться про це сказати, бо не хочуть бути звільненими з роботи. Щоб хтось стукав у двері його кабінету або перевіряв його присутність - не пам*ятає, він в цей час міг виходити з кабінету. Про журнал реєстрації приходу та уходу з роботи йому нічого не відомо. Вважає акти про відсутність його на робочому місці такими, що не мають доказового значення, оскільки складені з порушеннями та без дотримання часових рамок. Заяву про звільнення за власним бажанням він дійсно направляв, бо його не допускали до роботи. Також, на його думку відповідач при його звільненні порушив встановлену процедуру, так як не видав саме наказу про звільнення. Просив його позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача КЗ «Костянтинівський медичний коледж» ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтримавши письмові заперечення (а.с. 33-35), та пояснив, що позивач дізнався про його поновлення на роботі при проголошенні рішення суду апеляційної інстанції та повинен був 07 червня 2017 року вийти на роботу, однак цього не сталося. При цьому, відповідачем рішення суду було виконано, так, керівником коледжу 07 червня 2017 року було видано наказ про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1, перед департаментом охорони здоров*я було порушено питання щодо відновлення у штатному розписі посади юрисконсульта, про що 06 червня 2017 року до департаменту повідомлено у телефонному режимі та 06 червня 2017 року департаментом було затверджено додатковий штатний розпис. Позивачу були нараховані та виплачені кошти за рішенням суду. Про відсутність позивача на роботі кожного робочого дня складалися відповідні акти, засвідчені підписами комісії. 09 червня 2017 року було здійснено виїзд до місця проживання позивача, 12 червня 2017 року перед поїздкою був здійснений телефонний дзвінок та з*ясовано, що позивача немає вдома. 13 червня 2017 року на адресу позивача було направлено лист з повідомленням про поновлення та роботі, від отримання якого він відмовився. 16 червня 2017 року позивач одержав лист від відповідача з повідомленням про поновлення, відправлений 14 червня 2017 року, однак знову на роботі не з*явився. При виїзді додому до позивача працівники коледжу спілкувалися з його дідусем, якого просили передати інформацію для позивача, при цій розмові проводилась відеозйомка. 27 червня 2017 року на засіданні профкому було вирішено за зверненням директора надати згоду на звільнення позивача та цього ж дня був виданий наказ про його звільнення за прогули без поважних причин, також до коледжу 27 червня 2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням. 29 червня 2017 року був здійснений виїзд до місця проживання позивача для ознайомлення з наказом про звільнення, з дому вийшла його мати, вислухала наказ, але від підпису про ознайомлення відмовилася. Вважає, що зазначення про 14 календарних днів у наказі про звільнення позивача є технічною помилкою, яка була виправлена. У наказі по коледжу посада позивача була зазначена вірно як юрисконсульт, зміни до штатного розкладу вносилися департаментом охорони здоров*я та такої посади як "юристконсульт" не існує, тож доводи позивача про те, що його посаду не було поновлено є хибними. Зазначив, що звільнення є одним з видів дисциплінарного стягнення, видачі окремого наказу в такому випадку не вимагається. Вважав, що позивач злісно зловживає своїми правами, його позов вважав необґрунтованим та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_3, в судове засідання не з*явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 117).

Свідок ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що працює на посаді каштелянта у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". Їй відомо, що позивача рішенням суду було поновлено на роботі у коледжі та він повинен був з*явитися на роботу, але не приходив, вона чула, що його не можуть знайти, щоб вручити документи. При цьому, 15 червня 2017 року у другій половині дня, між 13-00 год. та 13-30 год., вона бачила позивача коли чекала автобуса на зупинці по пр. Ломоносова, він йшов на другому боці вулиці у напрямку міської лікарні №5.

Свідок ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, що працює на посаді водія у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". За дорученням керівництва він з секретарем їздив додому до позивача ОСОБА_1, це було 09 числа, місяць не пам*ятає, але було ще тепло. ОСОБА_6 стукала у двері, але ніхто до них не вийшов. Потім, 12-го числа, отримавши таке ж розпорядження, він зателефонував ОСОБА_1, який повідомив, що його немає у місті та сказав, щоб все йому надсилали поштою, тому вони нікуди не поїхали. Все це він повідомив керівництву та письмово виклав все у пояснювальних.

Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що працює на посаді економіста провідного у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". 09 червня 2017 року за проханням головного бухгалтера, на дзвінки якої позивач ОСОБА_1 не відповідав, вона телефонувала останньому щоб з*ясувати, чи активована його банківська картка для перерахування коштів за рішенням суду. На її дзвінок ОСОБА_1 не відповів, але потім передзвонив та повідомив, що його картка активована. Свідок сказала позивачу, що його поновлено на роботі та йому слід вийти на роботу, однак розмова перервалася, відповіді вона не почула.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що працює на посаді заступника директора з навчальної роботи у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". Їй відомо, що ОСОБА_1 було поновлено на роботі, однак він на роботу не вийшов. 21 червня 2017 року вона приймала участь у виїзді на місце проживання позивача, спілкувалася з його дідусем, який назвався ОСОБА_9 та повідомив, що ОСОБА_1 його онук. Через дідуся вони передали інформацію для позивача та з*ясували, що останній не хворіє. 29 червня 2017 року вони також їздили ознайомити позивача з наказом про звільнення, до них вийшла мати ОСОБА_1 та вислухала наказ, який зачитувала ОСОБА_6 Також, комісією працівників коледжу, і за її участю в тому числі, складалися акти про відсутність позивача на роботі, вони збиралися втрьох та проходили до кабінету юрисконсульта, який весь час виявлявся зачиненим, поверталися до приймальні, де склався акт. Потім протягом дня вони ще перевіряли чи не з*явився позивач на роботі та в кінці робочого дня ставили підписи в акті. Дійсно, у двох актах її підпис можливо відсутній, так як вона по закінченню робочого дня дуже поспішала додому за сімейними обставинами, однак ці акти складались за її участі та вона весь робочий день була присутня на роботі. В тому що позивач в дні складення актів був відсутній на роботі, вона впевнена, так як їх кабінети розташовані поруч, також у коледжі є журнал фіксації приходу та уходу працівників, у якому він не розписувався.

Свідок ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що працює на посаді секретаря у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". Коли ОСОБА_1 було поновлено на роботі, відповідачем рішення суду було повністю виконане - було скасовано наказ про його звільнення від 30 грудня 2016 року, підготовлено кабінет, порушено питання перед департаментом охорони здоров*я щодо змін до штатного розпису, проведено виплату коштів за рішення суду. ОСОБА_1 був присутнім на засіданні суду та знав, що має вийти на роботу 07 червня 2017 року, але не з*явився. Комісія з членів трудового колективу перевіряла відсутність позивача на роботі та складала відповідні акти. 09 червня 2017 року свідок їздила з водієм додому до ОСОБА_1 для ознайомлення з наказом, ніхто на її стук з дому не вийшов. 12 червня 2017 року вони знов мали їхати до позивача але водій ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_1 і дізнався що того немає вдома. З метою з*ясування наявності можливих поважних причин відсутності позивача на роботі працівники коледжу ще їздили до ОСОБА_1, спілкувались з його дідусем, якому зачитали наказ. Позивачеві від імені коледжу надсилалися рекомендовані листи. 21 червня 2017 року директор коледжу звернулася до профкому щодо надання згоди на звільнення позивача, на що було отримано згоду та 27 червня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено. 29 червня 2017 року о 17-30 годині комісія виїхала додому до ОСОБА_1 для ознайомлення його з наказом про звільнення, дома позивача не виявилося, мати позивача вислухала наказ але підписуватися про це відмовилася. Після цього посаду юрисконсульта було виведено зі штатного розкладу.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працює викладачем у КЗ "Костянтинівський медичний коледж", проживає у будинку по бул. Космонавтів, 24, м. Костянтинівка. У п*ятницю напередодні Дня медика, 16 червня 2017 року, приблизно о 20 год., вона бачила ОСОБА_1 у місті Костянтинівці. Вій йшов на перехресті бул. Космонавтів, 24, та вул. Громова, 52.

Свідок ОСОБА_11 пояснила в судовому засіданні, що працює на посаді завідуючого гуртожитками у КЗ "Костянтинівський медичний коледж". Їй відомо, що позивача рішенням суду було поновлено на роботі, за її участі складалися акти про відсутність позивача на робочому місці. Так, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та свідок протягом робочого дня перевіряли чи з*явився ОСОБА_1 на роботі, вони збирались у приймальній, йшли та стукали у двері кабінету юрисконсульта, смикали ручку, потім у приймальні ОСОБА_6 складала акт. Свідок протягом дня особисто прибігала з гуртожитку до коледжу, перевіряла присутність позивача та питала у працівників, чи бачили його на території. Акти вони підписували у кінці робочого дня. Також пам*ятає, що 14 червня 2017 року приблизно о 14 годині дорогою з інфекційної лікарні на "Нульовому" районі міста вона зустріла позивача, який проходив вулицею.

З*ясувавши позицію позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.

В силу ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 року у справі № 233/46/17 (номер провадження 22-ц/775/747/2017) (а.с. 36, 120-121) наказом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» № 125-к від 07 червня 2017 року ОСОБА_1 поновлено на попереднє місце роботи провідним юрисконсультом з 31 грудня 2016 року (а.с.37).

Згідно листа директора КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/266 від 07 червня 2017 р. адресованого на імя директора департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації ОСОБА_12 (а.с. 38) повідомлено, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 р. ОСОБА_1 поновлено на роботі провідного юрисконсульта та про відсутність на той час у штатному розкладі КЗ «Костянтинівський медичний коледж» штатної одиниці провідного юрисконсульта та коштів у кошторисі закладу на 2017 р. на виплату заробітної плати провідного юрисконсульта. Порушено клопотання щодо виконання рішення апеляційного суду.

Відповідно до листа КЗ «Костянтинівський медичний коледж» адресованого на імя директора департаменту охорони здоровя облдержадміністрації ОСОБА_12 за вих. № 01/266 від 06 червня 2017 р. (а.с. 143) КЗ «Костянтинівський медичний коледж» на підставі рішення апеляційного суду № 233/46/17 від 06 червня 2017 р. просить дозволу внести зміни до штатного розпису з 06 червня 2017 р., а саме ввести за рахунок загального фонду 1,0 ставки юрисконсульта провідного 10 розряду та вивести 1,0 ставки робітника з комплексного обслуговування й ремонтів будинків 4 розряду.

06 червня 2017 року наказом № 124-к КЗ «Костянтинівський медичний коледж» «Про внесення змін до штатного розпису» внесено з 06 червня 2017 року в штатний розпис наступні зміни: 1.1 введено в штатний розпис з 06 червня 2017 року посаду провідного юрисконсульта. Кількість штатних одиниць один, 10 тарифний розряд за рахунок загального фонду. 1.2 Виведено із штатного розпису посаду робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків 4 розряду (а.с.145).

Вищевказане також вбачається із додаткового штатного розпису КЗ «Костянтинівський медичний коледж» на 06 червня 2017 р., де введену посаду зазначено як "юристконсульт провідний" (а.с. 118, 134-138).

При цьому, твердження позивача на те, що посада юрисконсульта провідного не була введена до штатного розпису Костянтинівського медичного училища на виконання рішення суду апеляційної інстанції з посиланням на штатний розпис навчального закладу станом на 01 січня 2017 року (а.с. 123-127) суд до уваги не приймає, як неспроможні, так рішення суду про поновлення позивача на роботі виконувалося після його проголошення, що мало місце 06 червня 2017 року.

Згідно бухгалтерських відомостей від 09 червня 2017 року (а.с. 159-160) ОСОБА_1 нараховано 8665,20 грн. та 2191,20 грн.(10856,40 грн.) на виконання вищевказаного рішення суду (а.с. 121 зворот).

Листом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/274 від 12 червня 2017 р. на адресу ОСОБА_1 (а.с. 46) повідомлено, що згідно з рішенням апеляційного суду від 06 червня 2017 року його поновлено на роботі в КЗ «Костянтинівський медичний коледж» на посаді провідного юрисконсульта.

Позивач ОСОБА_1 07 червня 2017 року звернувся на адресу КЗ «Костянтинівський медичний коледж» з листом, який було отримано 13 червня 2017 року (а.с. 51), в якому просив повідомити про виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 р.

Згідно відповіді КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/281 від 13 червня 2017 р. (а.с. 52) ОСОБА_1 повідомлено, що він був присутнім на засіданні Апеляційного суду Донецької області 06 червня 2017 р. при винесенні рішення про поновлення його на роботі з 31 грудня 2016 р. та скасування наказу від 30 грудня 2016 р. № 306 про звільнення. На підставі цього запропоновано повідомити про поважні причини відсутності на робочому місці. Вказаний лист було направлено позивачу «Новою Поштою», що вбачається з експрес-накладної № 2240, дата оформлення - 14 червня 2017 року (а.с.53).

З доповідної записки прибиральниці КЗ "Костянтинівський медичний коледж" ОСОБА_13 від 16 червня 2017 року на ім*я директора вбачається, що ОСОБА_13 за дорученням секретаря Сідєльник С.С. відправлено «Новою Поштою» провідному юрисконсульту лист № 2240, 16 червня 2017 р. отримала смс-повідомлення про те, що отримувач відмовився від отримання листа (а.с. 66).

Листом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/284 від 14 червня 2017 р. (а.с. 57) ОСОБА_1 доведено, що у зв*язку з його відсутністю на робочому місці 07 червня, 08 червня, 12 червня, 13 червня, 14 червня 2017 року було складено акти та надіслані йому поштою, запропоновано повідомити поважні причини відсутності на робочому місці, а також повідомлено про можливе звільнення у разі їх неповідомлення.

Лист направлено на адресу ОСОБА_1 «Новою Поштою», що вбачається з експрес-накладної № 6392, дата оформлення - 15 червня 2017 року, відправлення отримане - 16 червня 2017 року (а.с. 59, 60).

Листом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/289 від 20 червня 2017 р. (а.с. 69) ОСОБА_1 запрошено з*явитись до кабінету директора КЗ з 8-00 до 16-30 год. у будні дні з метою повідомлення причин тривалої відсутності на робочому місці згідно з рішенням Апеляційного суду та внесення змін до трудової книжки. Вказаний лист отримано 29 червня 2017 р., що вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 70-71).

Про відсутність позивача ОСОБА_1 на роботі комісією представників КЗ "Костянтинівський медичний коледж" складено акти: від 07 червня 2017 року (а.с.39); від 08 червня 2017 року (а.с.40); від 09 червня 2017 року (а.с.41); від 12 червня 2017 року (а.с.45); від 13 червня 2017 року (а.с.50); від 14 червня 2017 року (а.с.56); від 15 червня 2017 року (а.с.61); від 16 червня 2017 року (а.с. 62); від 19 червня 2017 року (а.с.67); від 20 червня 2017 року (а.с.68); від 21 червня 2017 року (а.с.72); від 22 червня 2017 року (а.с.74); від 23 червня 2017 року (а.с.76); від 26 червня 2017 року (а.с.83); від 27 червня 2017 року (а.с. 84).

Щодо доводів позивача про те, що вказані вище акти не є належним та допустимими доказами його відсутності на робочому місці суд зазначає, що даними актами представниками відповідача у складі комісії зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на роботі із зазначенням дат та періодів часу. Складення актів один раз на день із зазначенням дати, часу складення кожного акту та періоду часу, протягом якого позивач був відсутній на робочому місці у конкретний день, є допустимим, дані акти містять повну інформацію щодо відсутності на роботі позивача.

Акт від 19 червня 2017 року (а.с. 67), у якому на думку позивача не зазначено час до якого він був відсутній на роботі, містить позначку про те, що до кінця робочого дня ОСОБА_1 не з*явився на робочому місці (16-30 год.), тобто період відсутності позивача на роботі є визначеним за даним актом.

Допитані в судовому засіданні, попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги свідки, за участі яких було складено вказані вище акти, пояснили суду процедуру їх складення. Пояснення цих свідків, що мають однозначний характер, узгоджуються між собою та із змістом актів про відсутність на роботі позивача.

При цьому, акти від 20 червня 2017 року (а.с.68) та від 22 червня 2017 року (а.с.74), суд до уваги не приймає, оскільки вони не підписані усіма представниками відповідача.

Як вбачається з акту виїзду за місцем проживання для встановлення можливої поважної причини відсутності на робочому місці провідного юрисконсульта ОСОБА_1 від 09 червня 2017 року (а.с.42), комісією зафіксовано факт виїзду о 13-00 год. водія ОСОБА_5, секретаря Сідєльнік С.С. за місцем проживання ОСОБА_1

Згідно доповідних записок секретаря Сідєльнік С.С. (а.с.43), водія ОСОБА_5 від 09 червня 2017 року (а.с.44), при виїзді 09 червня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_1 для ознайомлення з наказом № 125-к від 07 червня 2017 року "Про виконання рішення апеляційного суду", на стук ОСОБА_14 у двері ніхто не вийшов, у дворі лаяла собака та хтось ходив, після чого вони повернулись до коледжу.

Згідно доповідних записок секретаря Сідєльник С.С. та водія ОСОБА_5 від 12 червня 2017 р. (а.с. 48, 49) останнім було доручено ознайомити ОСОБА_1 з наказом № 125-к від 07 червня 2017 року "Про виконання рішення апеляційного суду" за місцем проживання, проте ОСОБА_1 у телефонному режимі на дзвінок ОСОБА_5 повідомив про відсутність його у місті та направлення документів за його адресою поштою.

Відповідно до акту виїзду за місцем проживання для встановлення можливої поважної причини відсутності на робочому місці провідного юрисконсульта ОСОБА_1, який мешкає за адресою вул. Агрономічна, 12, від 21 червня 2017 р. (а.с. 73) заступник директора ОСОБА_8, секретар Сідєльник С.С. склали акт, зафіксувавши факт відвідування о 09-21 год. за місцем проживання провідного юрисконсульта ОСОБА_1, якого на момент відвідування вдома не було, про що підтвердив дідусь ОСОБА_1 ОСОБА_9, останній повідомив, що його онук поїхав до м. Краматорськ і буде лише в вечорі. Також дідусь на запитання про те чи хворіє ОСОБА_1 відповів, що ні. Йому було зачитано наказ про поновлення на роботі з проханням передати ОСОБА_1, щоб він прийшов до ВНЗ. Під час бесіди з дідусем велась відеозйомка.

22 червня 2017 року відповідач КЗ «Костянтинівський медичний коледж» письмово звернувся до ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції за вих. № 01/293 (а.с. 75), направивши на адресу відділу належним чином засвідчену копію наказу № 125-к від 07 червня 2017 р. «Про виконання рішення Апеляційного суду» про поновлення на роботі провідного юрисконсульта ОСОБА_1 Одночасно повідомлено, що ОСОБА_1 з невідомих причин не з*являється на роботі з дня поновлення. Копії наказу та пропозиції з*явитися на роботі для пояснення тривалої відсутності надсилалися ОСОБА_1 за місцем проживання неодноразово. Вказаний лист містить примітку, про те, що даний наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 надсилається на адресу відділу з метою підтвердження негайного виконання рішення суду та у зв*язку з тим, що ОСОБА_1 не з*являється на роботі з дня поновлення. Відповідно до вхідного штампу Костянтинівського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції з Донецької області вказаний лист одержано 23 червня 2017 р.

Листом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/295 від 23 червня 2017 р. (а.с.77) ОСОБА_1 нагадано, що його поновлено на роботі згідно з рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 р., номер провадження 22-ц/7775/747/2017, при оголошенні якого він був присутнім та обізнаним про поновлення на роботі з 31 грудня 2016 р. Вкотре звернулись до ОСОБА_1 з пропозицією з*явитись в КЗ «Костянтинівський медичний коледж» для роз*яснення причин тривалої відсутності на роботі. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 24 червня 2017 р., що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, роздруківки відстеження відправлення за накладною № 406 (а.с.78-79).

Згідно протоколу профспілкового комітету працівників Костянтинівського медичного коледжу № 5 від 27 червня 2017 року (а.с. 85) члени профспілкового комітету проголосували «за» одноголосно за звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗзП України за прогули за поданням директора КЗ "Костянтинівський медичний коледж" ОСОБА_3

При цьому, ОСОБА_1 07 вересня 2016 р. звертався з заявою до адресу голови первинної профспілкової організації працівників Костянтинівського медичного училища (а.с.139) з проханням вивести його з членів профспілки та припинити перерахування членських внесків із заробітної плати на рахунок профспілкової організації. Дана заява була задоволена 08 вересня 2016 р., що вбачається з виписки із протоколу № 7 засідання профспілкового комітету працівників Костянтинівського медичного училища (а.с. 140).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно із ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

27 червня 2017 року наказом № 138-к по КЗ «Костянтинівський медичний коледж» (а.с. 5-6, 13-14, 88-89) визнано для ОСОБА_1, провідного юрисконсульта, робочі дні з 07 червня по 27 червня 2017 року днями прогулів без поважних причин. Наказано відмітити у Табелі обліку використання робочого часу ОСОБА_1 дні з 07 червня по 27 червня 2017 р., як неявку на роботу з нез*ясованих причин. Головному бухгалтеру ОСОБА_15 наказано провести повний розрахунок за період з 31 грудня 2016 року по 27 червня 2017 року. За грубе порушення трудової дисципліни застосовано для ОСОБА_1, провідного юрисконсульта, згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Датою звільнення та останнім днем роботи ОСОБА_1 вважати 27 червня 2017 року. Підставами для вищевказаного наказу зазначено: акти про відсутність на роботі в період з 07 червня по 26 червня 2017 р.; листи до ОСОБА_1 щодо поновлення на роботі на посаді провідного юрисконсульта та проханням повідомити про поважні причини відсутності на роботі; акти виїзду за місцем проживання для встановлення можливої поважної причини відсутності на робочому місці; протокол засідання профспілкового комітету.

15 вересня 2017 року наказом № 230-к КЗ «Костянтинівський медичний коледж» «Про виправлення технічної помилки у наказі № 138-к від 27 червня 2017 р.» визначено у наказі № 138-к «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1В.» від 27 червня 2017 р. у першому реченні 14 календарних днів вважати 14 робочими днями (а.с. 108).

Крім того, 27 червня 2017 р. КЗ «Костянтинівський медичний коледж» згідно позначки на поштовому конверті (а.с.87, 87 зворот) було отримано заяву ОСОБА_1 про звільнення з роботи за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 387 КЗпП України, датовану 23 червня 2017 р. (а.с.86).

На заяву ОСОБА_1 про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/298 від 27 червня 2017 р. повідомив ОСОБА_1 про звільнення останнього згідно наказу № 138-к від 27 червня 2017 р. за ч. 4 ст. 40 КЗпП України із зазначенням причин з проханням з*явитись для отримання грошового забезпечення за час його прогулу з 07 червня 2017 р. по 27 червня 2017 р. та ознайомлення з наказом № 138-к від 27 червня 2017 р. (а.с.90). Вказану відповідь з копією наказу № 138-к від 27 червня 2017 р. направлено засобами поштового зв*язку на адресу ОСОБА_1 01 липня 2017 р. (а.с.91).

Судом оглянуто розрахунковий лист ОСОБА_1 на підставі наказу № 138-к від 27 червня 2017 р. із зазначенням компенсації за час з 31 грудня 2016 р. по 06 червня 2017 р. за 11 календарних днів (а.с. 92).

З метою ознайомлення ОСОБА_1 із наказом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» № від 27 червня 2017 р. «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1В.» 29 червня 2017 року здійснено відвідування комісією у складі трьох осіб директора КЗ «Костянтинівський медичний коледж» ОСОБА_3, заступником директора з навчальної роботи ОСОБА_8, секретаря Сідєльник С.С. за місцем проживання провідного юрисконсульта ОСОБА_1, якого не виявилося вдома, про що підтвердила його мати ОСОБА_16, яка, заслухавши лист та наказ, від підпису про ознайомлення відмовилась, що вбачається з відповідного акту, складеного 29 червня 2017 р. (а.с. 95).

Згідно з листом КЗ «Костянтинівський медичний коледж» адресованого на імя директора департаменту охорони здоровя облдержадміністрації ОСОБА_12 за вих. № 01/297 від 29 червня 2017 р. (а.с.144) КЗ «Костянтинівський медичний коледж» просить дозволу внести зміни до штатного розпису з 01 липня 2017 р., а саме ввести за рахунок загального фонду 1,0 ставки робітника з комплексного обслуговування й ремонтів будинків 4 розряду та вивести 1,0 ставки юрисконсульта провідного у звязку з виробничою необхідністю.

29 червня 2017 року наказом № 145-к КЗ «Костянтинівський медичний коледж» «Про внесення змін до штатного розпису» у звязку зі звільненням з посади провідного юрисконсульта ОСОБА_1 27 червня 2017 р. виведено з 01 липня 2017 року із штатного розпису посаду провідного юрисконсульта. Введено в штатний розпис з 01 липня 2017 року посаду робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків 4 розряду (а.с.146).

14 липня 2017 року, 17 липня 2017 року та 18 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звертався на адресу відповідача із заявами (а.с. 54, 63, 65) про надання розрахункового листа за червень 2017 року засобами електронного зв*язку. Відповідно до розрахункового листа від 17 липня 2017 р. (а.с.55) сума до видачі складає 11 820 грн. 36 коп.

Також, між сторонами у справі мало місце листування з приводу видачі довідки про середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1: 24 липня 2017 р., 26 липня 2017 року та 28 липня 2017 р. ОСОБА_1 засобами електронного зв*язку направив відповідні заяви до КЗ «Костянтинівський медичний коледж» (а.с. 80, 82, 94), на які 26 липня 2017 р. за вих. № 01/320 (а.с. 81) та 28 липня 2017 р. за вих. № 01/323 (а.с.93) КЗ «Костянтинівський медичний коледж» повідомив ОСОБА_1 про необхідність уточнення запитів.

31 липня 2017 р. та 02 серпня 2017 р. позивач ОСОБА_1 направив до КЗ «Костянтинівський медичний коледж» заяви про видачу йому довідку про середньоденне забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати (а.с. 96, 102), відповідь на які КЗ «Костянтинівський медичний коледж» направлено ОСОБА_1 02 серпня 2017 р. за вих. № 01/327 (а.с. 97-99). Вказану відповідь отримано ОСОБА_1 04 липня 2017 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, роздруківка відстеження відправлення за № 756 (а.с. 100-101).

Згідно довідки про нарахування доходів КЗ «Костянтинівський медичний коледж» № 01/333 від 04 серпня 2017 р. (а.с. 105), розмір нарахованої заробітної плати за період з червня 2016 р. по травень 2017 р. ОСОБА_1 складає 38 535 грн. 09 коп. Середньоденна заробітна плата складає 108 грн. 86 коп.

З вказаною довідкою позивач не погодився у судовому засіданні, зазначивши, що розмір його середньоденної заробітної плати визначений невірно, бо він не працював у відповідача у період з січня 2017 року, при цьому, на думку суду відомості даної довідки відповідають рішенню Апеляційного суду Донецької області, яким позивача було поновлено на роботі з 31 грудня 2016 року.

Крім того, у судовому засіданні позивач пояснював, що наданий стороною відповідача додатковий штатний розпис КЗ "Костянтинівський медичний коледж" на 06 червня 2017 року на його думку не є належним доказом поновлення провідного юрисконсульта на посаді з посиланням на відповідь Міністерства фінансів України від 07 серпня 2017 року (а.с. 122), згідно якого на запит ОСОБА_1 від 19 липня 2017 р. повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» передбачено, що типова форма штатного розпису установи затверджується Мінфіном. У разі потреби міністерства та ін. центральні органи виконавчої влади за погодженням з Мінфіном можуть установлювати форму штатного розпису для відповідної галузі. Штатний розпис установ затверджується у порядку, визначеному відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади. Наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» затверджено форми штатного розпису. Вищезазначеними нормативно-правовими актами розроблення додаткового штатного розпису не передбачено.

Згідно довідки КЗ «Костянтинівський медичний коледж» за вих. № 01/393 від 05 жовтня 2017 р. (а.с. 141) додатковий штатний розпис є формою внутрішнього документообігу, та не є розпорядчим документом, а зміни до штатного розпису вносяться на підставі наказу (відповідно до Постанови № 228 від 28 лютого 2002 р.)

Як встановлено судом, на виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2017 року у справі № 233/46/17 (№ 22-ц/775/747/2017) директором КЗ «Костянтинівський медичний коледж» було видано наказ № 125-к від 07 червня 2017 року, яким скасовано наказ від 30 грудня 2016 року № 306-к про звільнення ОСОБА_1, останнього поновлено на попереднє місце роботи провідним юрисконсультом з 31 грудня 2016 року, перед департаментом охорони здоров*я облдержадміністрації порушено питання щодо відновлення посади провідного юрисконсульта (а.с.37-38, 143). Згідно наказу № 124-к від 06 червня 2017 року (а.с. 145) до штатного розпису з 06 червня 2017 року введено посаду провідного юрисконсульта.

06 червня 2017 року директором департаменту охорони здоров*я облдержадміністрації затверджено додатковий штатний розпис КЗ "Костянтинівський медичний коледж" на 06 червня 2017 року, у якому введену посаду зазначено як "юристконсульт провідний" (а.с. 118).

Суд зазначає, що правомірність дій департаменту, яким затверджено змінений додатковий штатний розклад із зазначенням введеної посади як "юристконсульт провідний", не були предметом даного судового розгляду та, на думку суду, зазначені обставини не були перешкодою для позивача приступити до роботи, на яку його було поновлено за судовим рішенням.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно роз*яснень п.п. 22, 24 даної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з

власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Як встановлено судом, позивач був присутнім на засіданні Апеляційного суду Донецької області 06 червня 2017 року при проголошенні рішення, яким його було поновлено на роботі, 16 червня 2017 року він одержав листа від КЗ "Костянтинівський медичний коледж", яким йому було надіслано копію наказу про його поновлення, та наведене позивачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду не спростовано.

Відповідачем в даному випадку вірно визначено відсутність позивача ОСОБА_1 на робочому місці у зазначений в наказі № 138-к від 27 червня 2017 року період часу як прогули без поважних причин, що є підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП були додержані власником або уповноваженим ним органом, так відповідач письмово неодноразово пропонував позивачеві надати пояснення щодо поважних причин відсутності на робочому місці, дотримався строків накладення дисциплінарного стягнення, враховував ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його було вчинено, тощо.

Зазначення в оскаржуваному наказі про те, що позивач був відсутній на робочому місці протягом 14 календарних днів за умови наведення календарних дат відсутності - з 07 по 27 червня 2017 року, на думку суду не є підставою до його скасування.

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт вжиття відповідачем належних заходів до виконання рішення суду про поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі, та вважає що у об*єктивні перешкоди до виходу на роботу після поновлення на посаді у позивача були відсутні.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав до задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та поновлення на роботі, та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 184 ЦПК України якщо сторона, третя особа, їх представники заявляють, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, вони за їх згодою можуть бути допитані як свідки згідно із статтями 180-182 цього Кодексу.

До пояснень позивача про його перебування на робочому місці протягом робочого дня у період з 07 червня 2017 року до часу звільнення суд ставиться критично. Так, судом позивачеві було запропоновано дати пояснення щодо цих фактів як свідку у відповідності із ст. 184 ЦПК України, що його згоду отримано не було. Інших доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем суду не надано та вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Надану позивачем роздруківку "деталізований рахунок за номером 88" суд не приймає до уваги як доказ на підтвердження відсутності телефонних дзвінків представників відповідача позивачеві у період з 06 по 27 червня 2017 року (а.с. 160-168), оскільки судом під час судового розгляду справи не перевірялася належність відповідних телефонних номерів у зазначений період часу сторонам у справі, третій особі, свідкам, клопотань з цього приводу від учасників судового розгляду до суду не надходило. Крім того, дана роздруківка не завірена представником мобільного оператора, в т.ч. числі на предмет відсутності будь-якого зовнішнього корегування, позивачем не підтверджено належність йому вказаної у ній номер sim-карти, вхідні та вихідні дзвінки, повідомлення не конкретизовані, що унеможливлює аналіз такої інформації.

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до задоволення також не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж», третя особа - ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 жовтня 2017 року. Рішення в повному обсязі виготовлене 23 жовтня 2017 року.

Суддя