Справа №591/6231/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1359/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_3, третя особа: Сумська міська рада, Служба у справах дітей Сумської міської ради, про скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що тривалий час перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради як особи, що потребують поліпшення житлових умов.

У січні 2016 року їм стало відомо, що спірна квартира АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21 січня 2016 року за № 52 була надана в користування ОСОБА_3, як службова, що була включена до числа службових та закріплена за УМВС України в Сумській області на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15 вересня 2015 року за № 506.

Посилаючись на те, що вказані рішення виконавчого комітету були прийняті з порушенням вимог законодавства, оскільки спірне житлове приміщення відносилось до власності територіальної громади м. Суми, проте, оскаржуваними рішеннями виконавчого комітету безпідставно було включено до числа службових та закріплено за УМВС України в Сумській області, яке до того ж, знаходиться у стані ліквідації, а також на те, що на момент передачі квартири ОСОБА_3 остання вже не проходила службу в органах внутрішніх справ України, так як з 07 листопада 2015 року працює на посаді старшого психолога батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Сумській області, позивачі просили суд скасувати п. 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про службові жилі приміщення» від 15 вересня 2015 року за № 506 в частині включення квартири АДРЕСА_1 в число службових та закріплення за УМВС України в Сумській області, а також скасувати рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21 січня 2016 року за № 52, яким затверджено витяг з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області про надання ОСОБА_3 двокімнатної квартири, як незаконні.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15 вересня 2015 року № 506 в частині включення в число службових жилих приміщень та закріплення за управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області квартири АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21 січня 2016 року «Про надання службового жилого приміщення» за № 52 в частині затвердження витягу з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на склад сім'ї з трьох осіб.

Стягнуто з виконавчого комітету Сумської міської ради в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вона, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що оспорювані рішення виконавчого комітету не стосуються безпосередньо реалізації особистих цивільних прав та обов'язків позивачів, тому можуть оскаржуватись ними лише в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим даний спір, на думку відповідачки, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідач зауважує, що вона є неналежним відповідачем у пред'явленій до неї позовній вимозі про оскарження позивачами рішення про включення спірної квартири в число службових та закріплення її за УМВС України в Сумській області, яким має бути саме управління або його правонаступник чи інша особа, на баланс якої перейшло майно ліквідованого управління.

Також, на думку відповідача, рішення суду невмотивоване, так як до спірних правовідносин застосовані положення наказу МВС України, який не є нормативно-правовим актом, в той час як спеціальні норми матеріального права, що регулюються спірні правовідносини, судом не застосовані.

В апеляційній скарзі також йдеться про те, що обставини ліквідації УМВС України в Сумській області не можуть слугувати підставою для визнання незаконним оспорюваного рішення, так як на момент його прийняття процес ліквідації ще не розпочався. До того ж, на думку відповідача, вказаній обставині щодо звільнення ОСОБА_3 з УМВС України в Сумській області у зв'язку з його ліквідацією і переходом її на службу до Національної поліції України вже була надана оцінка рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року у пов'язаній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і представника останнього ОСОБА_8 - про залишення рішення суду без змін, а також представника відповідача виконавчого комітету Сумської міської ради Чувакової О.О. - про розгляд справи відповідно до закону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку для одержання житла у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 20 березня 2001 року за № 11636 у загальній черзі та з 17 березня 2015 року за № 1378 - у позачерговій черзі складом сім'ї троє осіб (а.с. 168).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 після ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Суми, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кудрявоє Охтирського району Сумської області, та передано вказане жиле приміщення територіальній громаді м. Суми в особі Сумської міської ради (а.с. 87-88).

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 з 23 квітня 2015 року зареєстрована на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Суми (а.с. 135).

На підставі клопотання управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 08 липня 2015 року № 2/4-3174 рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15 вересня 2015 року за № 506 включено в число службових жилих приміщень та закріплено за управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 89, 90).

05 листопада 2015 року управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області звернулось до міського голови м. Суми з клопотанням про затвердження витягу з протоколу № 6 засідання житлово-побутової комісії УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання вказаної квартири старшому психологу ГКЗ РМГБОП, підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 (а.с. 106 на звороті, 107).

Проте, як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Сумській області від 17 листопада 2015 року за № 2/4-39, у зв'язку зі структурними змінами в системі МВС України Головне управління просило надати дозвіл на розгляд проекту рішення виконкому Сумської міської ради щодо закріплення службової квартири старшому психологу батальйону поліції особливого призначення, підпорядкованого Головному управлінню Національної поліції в Сумській області майору поліції ОСОБА_3 «в робочому порядку» (а.с. 108 на звороті).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 21 січня 2016 року за № 52 затверджено витяг з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової двокімнатної жилою площею 28,6 кв.м квартири АДРЕСА_1 старшому психологу ГКЗ РМГБОП, підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 на склад сім'ї 3 особи: вона, син ОСОБА_12 та син ОСОБА_13 (а.с. 4, 92).

За інформацією Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 з 14 серпня 2000 року по 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року вона проходить службу в органах Національної поліції України на посаді старшого психолога Батальйону поліції особливого призначення, підпорядкованого Головному управлінню Національної поліції в Сумській області (а.с. 101, 103, 109).

Крім того, як зазначено у вказаному повідомленні поліції з 07 листопада 2015 року виконуються заходи по ліквідації УМВС України в Сумській області (а.с. 103).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Сумської міської ради були прийняті з порушенням вимог законодавства, тому підлягають скасуванню, як незаконні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 15 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів відноситься, зокрема, прийняття рішення про включення жилих приміщень до числа службових (стаття 118), затвердження рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення (стаття 120).

У ч. 1 ст. 118 ЖК України йдеться про те, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Постановою Ради Міністрів української РСР «Про службові жилі приміщення» від 04 лютого 1988 року за № 37 затверджено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, зокрема, працівникам МВС, а також підпорядкованих йому органів, закладів та установ, військовослужбовцям Національної гвардії, поліцейським, державним службовцям та працівникам Національної поліції (п.п. 25, 68 Переліку).

Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Ради Міністрів української РСР «Про службові жилі приміщення» від 04 лютого 1988 року за № 37, встановлено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

При цьому, як передбачено п.п. 1.2, 1.3, 1.6 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» від 10 вересня 2004 року № 1039, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2004 року за № 1255/9854 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), службові жилі приміщення призначаються для заселення особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України Міністерства внутрішніх справ України (далі - працівники) за переліком, визначеним МВС України, які у зв'язку з характером їх службової діяльності повинні проживати за місцем проходження служби або поблизу від нього.

Органи внутрішніх справ України зобов'язані використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.

Фонд службових жилих приміщень органів внутрішніх справ України формується з новозбудованого житла, звільнених жилих приміщень або квартир, придбаних ними у встановленому порядку в юридичних чи фізичних осіб.

До числа службового може бути включено тільки вільне жиле приміщення.

При ліквідації або реорганізації органу внутрішніх справ України, за яким було закріплено службове жиле приміщення, та в інших випадках, які обумовлені службовою потребою, орган місцевого самоврядування за клопотанням МВС України закріплює службове жиле приміщення за іншим органом.

Згідно з п.п. 2.1, 2.9, 2.10 вказаного Наказу службові жилі приміщення надаються працівникам, які постійно проживають, а також зареєстровані в населеному пункті за місцем розташування відповідного органу внутрішніх справ України.

Службове жиле приміщення надається працівникам на час виконання ними обов'язків, що потребують проживання в такому приміщенні.

Службові жилі приміщення надаються на підставі спільного рішення керівника відповідного органу внутрішніх справ України та житлово-побутової комісії цього органу, яке затверджується органом місцевого самоврядування, на території якої він знаходиться.

Аналіз наведених норм права та встановлених у справі обставин дає підстави стверджувати, що рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 506 від 15 вересня 2015 року про включення спірної квартири до числа службових є незаконним, оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного рішення спірне житло не відповідало вимогам нормативно-правових актів щодо віднесення жилих приміщень до числа службових, так як не було новозбудованим, звільненим або придбаним у встановленому порядку в юридичних чи фізичних осіб, про що йдеться у п. 1.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» від 10 вересня 2004 року № 1039.

Так, згідно положень п. 2.14 Наказу МВС України службові жилі приміщення, що звільняються, надаються особам, які мають право на їх одержання, у порядку, установленому цим Положенням. Тобто, на момент звільнення таке жиле приміщення вже повинно було мати статус службового, а не навпаки.

Таким чином, ураховуючи, що спірна квартира перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Суми на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року про визнання спадщини відумерлою, тому переведення її у статус службової з послідуючим наданням відповідачці ОСОБА_3, є незаконним, як, відповідно, незаконним є і рішення виконавчого комітету Сумської міської ради за № 52 від 21 січня 2016 року «Про надання службового жилого приміщення» в частині затвердження витягу з протоколу № 6 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 05 листопада 2015 року про надання службової двокімнатної жилою площею 28,6 кв.м квартири АДРЕСА_1 психологу ГКЗ РМГБОП, підпорядкованої УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 на склад сім'ї з трьох осіб, що є похідним внаслідок визнання незаконним рішення міськвиконкому про включення спірної квартири до числа службового житла.

До того ж, як правильно встановив суд першої інстанції, відповідачка ОСОБА_3 станом на момент прийняття оспорюваного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21 січня 2016 року за № 52 про надання їй службового жилого приміщення вже не працювала в органах внутрішніх справ, так як до 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року була прийнята на службу в Головне управління Національної поліції в Сумській області, яке, як вбачається з матеріалів справи, не є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, ураховуючи, що останнє ще знаходиться в процесі ліквідації.

На зазначені порушення вимог закону неодноразово звертали увагу і інші органи Сумської міської ради, що вбачається із службових записок управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, правового управління Сумської міської ради (а.с. 91, 96-98, 101 за звороті - 102, 105 на звороті - 106 ), однак виконавчий комітет Сумської міської ради на вказане уваги не звернув, прийнявши вищезазначені незаконні рішення.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване і вмотивоване рішення про задоволення позову і визнання оспорюваних рішень виконавчого комітету Сумської міської ради незаконними та про їх скасування, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про протилежне висновків місцевого суду не спростовують.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що оспорюваними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради права позивачів не порушені не заслуговують на увагу колегії суддів, так як матеріалами справи доведено, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на пільгових чергах у виконавчому комітеті Сумської міської ради для одержання житла, тому перебування спірної квартири в комунальній власності територіальної громади м. Суми впливає на їх інтерес, і відповідно, безпідставне включення цього житла до числа службового порушує їх житлові права.

Що стосується позиції відповідача про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як є адміністративним спором, то вона також є помилковою, оскільки в даному випадку спір виник не з публічно-правових, а з житлових відносин щодо надання жилого приміщення. До того ж, клопотання про закриття провадження у справі з цих підстав заявлялось представником виконавчого комітету Сумської міської ради під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, у задоволенні якого відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2017 року було відмовлено.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апеляційної скарги про те, що Наказ МВС від 10 вересня 2004 року № 1039 не регулює спірні правовідносини, так як не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, як такі, що не відповідають дійсності. До того ж, як вбачається з оскаржуваних рішень, виконавчий комітет при їх прийнятті також керувався і положеннями вказаного Наказу.

Щодо позиції відповідачки про те, що обставинам її звільнення з органів внутрішніх справ та факту ліквідації управління МВС України в Сумській області вже була надана оцінка в рішенні Апеляційного суду Сумської області від 02 серпня 2016 рок у пов'язаній справі, то до неї колегія суддів відноситься критично, оскільки питання законності прийняття виконавчим комітетом Сумської міської ради оспорюваних рішень вказаним судовим рішенням не перевірялось, так як предметом позовних вимог у тій справі була вимога про зобов'язання виконавчого комітету видати спеціальний ордер на вселення в спірну квартиру (а.с. 93-95).

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі про те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у даній справі та про незалучення до участі у справі інших осіб, висновків місцевого суду про задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які слугували б підставою для зміни чи скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні. Отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -