Справа № 150/520/17
Провадження по справі №2/150/212/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Горбей О.М.,

за участі:

представника позивача в режимі відео конференції ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, -

ВСТАНОВИВ:

До районного суду надійшов позов ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2В про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником. Позов обгунтований тим, що 19.02.2013 відповідач згідно наказу №189 КА/к-п від 18.02.2013 був прийнятий на роботу до ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону ISUZU NQR 71 P «АІ 2173 ВС, автоколони №3 транспортного департаменту філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та доручено за його згодою виконувати додаткові обовязки в порядку суміщення посади експедитора. З відповідачем були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №245-В від 01.02.2014 і №245-Е від 01.02.2014. Протягом всього періоду роботи на автоколоні №3 відповідач неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність мясопродукцію для доставки її в пункт признання, згідно видаткових накладних, накладних на переміщення, але під час передачі продукції контрагентам позивача, виявлялася її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної недостачі Актами прийому-передачі. Відповідно до актів прийому-передачі, кількість продукції, що зазначена в них, не відповідає фактичній кількості продукції, згідно товарно-транспортних накладних.

На кожній видатковій накладній наявний підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару (мясопродукції) до перевезення, в обємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентом товару менша, ніж в накладній. На кожному акті прийму-передачі продукції є підпис відповідача, який засвідчує факт згоди останнього про недовезення ним мясопродукції контрагентам позивача.

На виконання вимог ст. 136 КЗпПУ, позивачем на основі повернених актів прийому-передачі продукції та видаткових (товарно-транспортних) накладних, накладних на переміщення, видавалися накази «Про відшкодування збитків», в яких суми нестач відповідають сумам нестач згідно актів прийому-передачі продукції та не перевищують розміри середнього місячного заробітку останнього, і які видані не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, тобто з дня повернення відповідачем від контрагентів актів прийому-передачі продукції та видаткових накладних, накладних на переміщення, адже день виявлення - це день, коли власник дізнався про заподіяння шкоди (день надходження бухгалтерських документів до бухгалтерії позивача) у загальному розмірі 17 211,23 грн., що підтверджується відомістю недовозів по водію-експедитору та довідкою про заборгованість. Окрім того, за результатами проведеного перерахунку, здійсненого відповідно до Постанови ВРУ від 12.09.1991 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», «ОСОБА_1 природного убутку мясопродуктів при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах», затверджених наказом Міністерства торгівлі СРСР від 29.12.1984 №339, загальний розмір збитків від недовозів мясопродукції позивача з урахування норм становить 16 202, 68 грн.

Таким чином, відповідачем внаслідок неналежного виконання своїх трудових обовязків, недбайливого ставлення до майна, переданого йому під індивідуальну матеріальну відповідальність за разовими документами видатковими накладними, допущено нестачу ТМЦ, що завдало збитків позивачу, у звязку із чим останній звернувся до суду захистом своїх прав та інтересів.

Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх звадо волити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду відеозапис та фотографії, датовані 24.02.2017, на яких було знято як стікає лід із мясопродукції відповідача, таким чином, відповідач зазначив суду, що втрати відбувалися не з його вини, а у звязку із розморожуванням мясопродукції в ході її перевезення.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши надані суду докази, матеріали судової справи дійшов висновку про наступне.

Порядок відшкодування збитків підприємству, спричинених його працівниками, врегульований нормами кодексу законів про працю України:

Згідно чст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно з п.1 ст.134КЗпП України,відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, а відповідно до п. 2ст. 134 КЗпП України,коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Відповідно до вимог ч.1ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Задовольняючи вимоги позовної заяви, суд виходить із того, що з ОСОБА_2 як водієм-експедитором було укладено договір про повну матеріальну допомогу, що відповідає вимогам, оскільки займана ним посада міститься у Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва (Додаток № 1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59).

Факт нестачі ввіреної йому продукції підтверджений видатковими (товарно-транспортними) накладними на переміщення товару за період з 21.08.2016 року по 30.09.2016 року за якими він приймав товар для перевезення та актами прийому-передачі з зазначенням фактів нестачі товару під час його прийняття отримувачем, які підписані ОСОБА_2 (а.с.30-139).

Окрім того, судом правильно зазначено, що позивачем дотримано строк звернення до суду з вказаним позовом, передбачений ч.3 ст.233 КЗпП України: один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди: як встановлено по справі, в тому числі в судовому засіданні, звіти по доставці продукції формуються на підприємстві один раз на 10 днів (цей факт не заперечується і з боку відповідача). Перший звіт по недостачі було сформовано 31.08.2016 року та видано відповідний наказ (а.с. 24-26, т.1), а до суду позивач звернувся 31.08.2017 року, про, що свідчить конверт про направлення позову до суду (а.с. 174), тобто в межах річного строку.

Так, по справі встановлено наступне:

18.02.2013 ОСОБА_3 прийнято на роботу водієм автофургону ISUZU NQR 71P № НОМЕР_1 автоколони № 3 транспортного департаменту 19.02.2013, зі строком випробування один місяць, з оплатою праці відповідно до штатного розпису; доручено ОСОБА_2, водію автофургону, з 19.02.2013 року за його згодою виконувати додаткові обовязки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора, що підтверджено наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» № 189 КА/к-п від 18.02.2013 року (а.с.12).

01.02.2014 року між ТОВ «Агромарс» та ОСОБА_2 як водієм укладено договір № 245-В про повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому автомобіля ( а.с.15.).

01.02.2014 року між ТОВ «Агромарс» та ОСОБА_2 як експедитором укладено договір № 245-Е про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення ввірених йому матеріальних цінностей ( а.с.16.).

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» № 1050КА/к-з від 10.11.2016 р. ОСОБА_2В звільнено за власним бажанням з посади водія автофургону ISUZU NQR 71P № НОМЕР_2 автоколони № 3 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку та скасовано суміщення посади експедитора (а.с.17).

За період роботи ОСОБА_2 як експедитор допустив нестачу ввіреної йому для перевезення продукції.

Сторонами не заперечується та не оскаржено факт нестачі на суму 16 202 грн. 68 коп., на підтвердження якої позивачем надано накладні з відповідними їм актами прийому-передачі продукції (а.с. 28-58,63-98,103-112,117-139), в актах прийому-передачі (актах про розбіжності по кількості) наявні підписи і постачальника, і ОСОБА_2, і отримувача товару.

Як вбачається з ТТН №КА-00155519 від 25.08.2016, №КА-00041864 від 21.08.2016, №КА-00041983 від 22.08.2016, №КА-00041984 від 22.08.2016, №КА-00041986 від 22.08.2016, №КА-00042225 від 23.08.2016, №КА-00042513 від 24.08.2016, №КА-00042987 від 26.08.2016, №КА-00043112 від 27.08.2016, №КА-00043740 від 31.08.2016, № КА 00043741 від 31.08.2016, № КА 00043745 від 31.08.2016 вага продукції зазначена окремо, а вага тари окремо. Аналогічно оформлені і інші ТТН, недостачу по яких позивач визнає. При цьому слід зазначити, що в усіх без виключення ТТН, копії яких додані до матеріалів справи, вага євро піддонів зазначена однакова: 17, 820 кг.. При зважуванні продукції отримувачем за одних і тих самих вихідних даних по вазі піддонів відповідач в одному випадку погоджується з недостачею (по 69 ТТН), а в іншому ні. Відсутнє будь-яке документальне підтвердження факту використання важчих піддонів, переважування їх, зважування при отриманні продукції ним зі складу разом з піддонами, а при доставці отримувачу без піддонів, як про те стверджує відповідач, тощо з огляду на те, що недостача зафіксована за 69 (шістдесять девять) товарно-транспортними накладними (за період з 21 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року). Від ОСОБА_2 не надходило на адресу адміністрації жодного повідомлення про неправильність зважування, невірну вагу піддонів, тощо, хоча це входить до його обовязків та безпосередньо передбачено підп. б п.1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 245-Е.

Суд вважав, що вага євро піддонів 17, 820 г не внесена в програму 1С 8.1 обліку продукції, взявши за основу те, що доказів списання піддонів вагою 19, 44 не надано, а згідно наказу № 160 від 17.02.2011 р. «Про систему обрахунку недовозів мясопродукції при транспортуванні» вага піддонів була зазначена 19,44 кг., тому зробив висновок, що в 2016 році використовувались саме ці піддони.

Суд враховуючи, що товарно-транспортні накладні є первинним документом бухгалтерського обліку. Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.97 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568, визначають ТТН обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Оскільки в первинних бухгалтерських документах (ТТН) зазначено вагу євро-піддонів 17,820 кг, підстав у суду, за відсутності інших доказів, зазначати, що така вага євро піддонів не введена до програми бухгалтерського обліку 1С, - не було.

За таких обставин сума недостачі за ТТН №КА-00155519 від 25.08.2016, №КА-00041864 від 21.08.2016, №КА-00041983 від 22.08.2016, №КА-00041984 від 22.08.2016, №КА-00041986 від 22.08.2016, №КА-00042225 від 23.08.2016, №КА-00042513 від 24.08.2016, №КА-00042987 від 26.08.2016, №КА-00043112 від 27.08.2016, №КА-00043740 від 31.08.2016, № КА 00043741 від 31.08.2016, № КА 00043741 від 31.08.2016,№ КА-00043745/А ТТН №КА-00043899 від 01.09.2016, №КА-00043915 від 01.09.2016, №КА-00043922 від 01.09.2016, №КА-00044251 від 02.09.2016, №КА-00044252 від 02.09.2016, №КА-00044410 від 03.09.2016, №КА-00044413 від 03.09.2016, №КА-00044719 від 06.09.2016, №КА-00044734 від 06.09.2016, №КА-00044734 від 06.09.2016, № КА 0004735 від 06.09.2016, № КА 00044970 від 07.09.2016,№КА-00045215 від 08.09.2016, №КА-00046505 від 17.09.2016, №КА-00046536 від 18.09.2016, №КА-00046657 від 19.09.2016, №КА-00046838 від 20.09.2016, №КА-00047181 від 22.09.2016, №КА-00047415 від 23.09.2016, №КА-00047408 від 23.09.2016, №КА-00047409 від 23.09.2016, №КА-00047410 від 23.09.2016, № КА 00047598 від 24.09.2016, № КА 00047601 від 24.09.2016, № КА 00047652 від 24.09.2016, № КА 00047672 від 25.09.2016, № КА 00047946 від 27.09.2016, № КА 000484881 від 30.09.2016,в розмірі 16202 грн. 68 коп, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Таким чином, розмір спричиненої ОСОБА_2 позивачеві шкоди в сумі 16202 грн. 68 коп., який підтверджений ТТН та актами прийому-передачі до них, розрахунком спричинених збитків, який проведено з урахуванням «ОСОБА_1 природного убутку мясопродуктів при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах, затверджених наказом Міністерства торгівлі СРСР від 29.12.1984 року № 339 та які діють на підставі Постанови ВРУ від 12.09.1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», - є доведеним та підлягає стягненню з відповідача а позов задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат, які, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, підлягають стягненню з відповідач на користь позивача.

Позивач поніс наступні судові витрати у розмірі 1600 грн. судового збору за подачу позову до суду, які слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 22, 23 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 57-60, 80, 82, ч.1 ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму завданих збитків у розмірі 16 202 (шістнадцять тисяч двісті дві) гривні 68 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) гривень.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено у відповідності до вимог статті 209 ЦПК України.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН