АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 665/2401/16-ц
Номер провадження:22-ц/791/1358/17
Головуючий в І інстанції Кузьменко А.Д.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 41 000 грн. в рахунок відшкодування боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що написана ОСОБА_5 розписка не підтверджує передачу або отримання грошей, він написав її під психологічним тиском ОСОБА_6, який вмовляв відповідача сплатити йому проценти за користування 5 000 доларів США, які ОСОБА_5 раніше позичав та віддав у 2013 році. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18.01.2017 року, у справі №6-2789цс16). На підставі чого, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволення позову відмовити.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_8, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2013 року ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_6 видана розписка, зі змісту якої вбачається, що відповідач зобовязувався до 01.11.2014 року повернути 41 000 грн. (а.с.6).

Факту власноручного написання розписки від 10.10.20113 року ОСОБА_5 не заперечував.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частинах 1-3 ст.545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції достеменно встановлено, що ОСОБА_5 видав розписку із зобовязання повернути 41 000 грн. ОСОБА_6 до 01.11.2014 року, сама розписка перебуває у кредитора, а будь-яких доказів повернення заборгованих коштів відповідач суду не надав, то колегія суддів вважає правильним та погоджується із висновком суду про обґрунтованість позову ОСОБА_6, в частині стягнення з відповідача боргу у сумі 41 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що розписка написана під психологічним тиском позивача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_5 всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи з посиланням на не встановлення судом того, що між сторонами мав місце саме договір позики, колегія також відхиляє, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні прямо зазначив про відсутність саме позикових відносин між сторонами. Проте, відсутність цих відносин не звільняє відповідача від виконання прийнятого на себе грошового зобовязання, наявність якого підтверджена належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3