АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/8514/2017 Доповідач Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову Банк зазначав, що 09 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено договір, згідно якого остання одержала кредит в розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем вчасно чергові платежі не сплачувалися, в внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 березня 2016 року складає 17 002, 14 грн., з яких 11 243,41 грн. - заборгованість за кредитом, 4 172,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 785,82 грн. - штраф (процентна складова) у відповідності умовами кредитного договору та судові витрати, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники процесу не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 09 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір, згідно якого остання одержала кредит в розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

09 травня 2011 року відповідачка власноручно склала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що відповідачка надала згоду про те, що заява позичальника, разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_4, підписавши 09 травня 2011 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», була повідомлена про зміст цих Умов і Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у самій Анкеті-заяві (а.с.10).

ПАТ КБ ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі.

Згідно з пп. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку клієнт повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороду банку.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

З матеріалів справ вбачається, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачує.

У зв'язку із вказаними порушеннями позичальник ОСОБА_4 станом на 31 березня 2016 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 002 грн. 14 коп., з яких 11 243,41 грн. - заборгованість за кредитом, 4 172,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 785,82 грн. - штраф (процентна складова) у відповідності умовами кредитного договору

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банком пропущений строк позовної давності.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачкою ОСОБА_3 було подано заяву про застосування позовної давності (а.с.582).

Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання ОСОБА_3 було встановлено в межах строку дії картки та кредитного ліміту в один рік, тобто до 09 травня 2012 р.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як видно із виписки по рахунку, відповідачка ОСОБА_4 періодично здійснювала повернення кредитних коштів після спливу строку дії картки, останній платіж внесено нею 19 листопада 2015 року в розмірі 5 290 грн.

Таким чином, строк позовної давності перервався, і 20 листопада 2015 року позовна давність розпочалася заново.

Позивач звернувся з позовом до суду 25 травня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

У відповідності з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_4 має заборгованість перед банком, яка станом на 31 березня 2016 року становить 17 002, 14 грн., з яких 11 243,41 грн. - заборгованість за кредитом, 4 172,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 грн. - заборгованість з пенею та комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 785,82 грн. - штраф (процентна складова) за кредитним договором.

Даний розрахунок узгоджується із випискою по особовому рахунку відповідачки й сумнівів у колегії суддів не викликає, оскільки відповідачкою не спростований.

З урахуванням наведеного, відповідачка у відповідності з умовами договору зобов»язана погасити вказану заборгованість, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми заборгованості за кредитом в розмірі 17 002 грн. 14 коп.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача належить відшкодувати з відповідачки судовий збір в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 травня 2011 року у розмірі 17 002 грн. 14 коп., яка складається з наступного: 11 243,41 грн. - заборгованості за кредитом, 4 172,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 300,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 785,82 грн. - штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Рішення суду набирає законної з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: