Справа №613/684/17 Провадження № 2/613/410/17
УХВАЛА
10 листопада 2017 року м. Богодухів
Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Харченко С.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
В провадженні Богодухівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Івано-Шийчинської сільської ради, в.о. Івано-Шийчинської сільського голови секретаря Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_2, голови Постійної депутатської комісії з сільських питань, житлово-комунального господарства, земельних відносин, екології, будівництва та нових форм господарювання ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 10 травня 2017 року щодо земельної ділянки, розташованої по вул.Пушкіна,8 в с.Івано-Шийчине Богодухівського району Харківської області.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам,свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі та за змістом заяви вважає,що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглянувши заяву про забезпечення позову,подану позивачем, дійшов наступного висновку:
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Так, згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).
У зазначеній вище заяві причини, на які посилається заявник як на підставу для забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, достатня обґрунтованість яких в заяві відсутня.
Відсутність обгрунтувань у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Сам же факт звернення позивача до суду не є підставою для забезпечення позову.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тим самим позивачем не зазначено достатніх відомостей та не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а заява ґрунтується на припущеннях, що унеможливлює її задоволення.
Також необхідно зазначити, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, тому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, належним чином її обґрунтувавши та надавши відомості,потрібні для забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» , ст.ст. 151-153 ЦПК України, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Суддя