Справа №731/441/17
Провадження №2/731/179/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року смт.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Варва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2017 року до суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що позивачі є співвласниками по 1/5 частині кожний двокімнатної квартири № 37 в смт. Варва, Чернігівська область, вул. Миру, буд.48, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.1998 року, решта 2/5 частини квартири згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 01.03.2016 року належить ОСОБА_5, яка на даний час носить прізвище ОСОБА_2. Позивачі просили визначити порядок користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, залишити у користуванні відповідача житлову кімнату площею 14,7 кв.м., виділити позивачам житлову кімнату площею 14,8 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. Залишити в загальному користуванні кухню площею 6,7 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., а також стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 07.11.2017 року не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Також надала суду оригінал технічного паспорту на квартиру від 16.01.1998 року з додатками. В судовому засіданні 02.11.2017 року пояснювала, що в вищезазначеній квартирі проживає ОСОБА_2 з чоловіком та сином. Позивачі пропонували продати квартиру та розподілити між всіма власниками ці кошти, однак, відповідач відмовилась. Також були спроби домовитися про купівлю відповідачем 3/5 частки позивачів, і навпаки; позивачі пропонували відповідачу сплатити її 2/5 частки і продати квартиру. Які б варіанти не пропонували позивачі врегулювати спір мирним шляхом не вдалося. Потім відповідач поміняла замки і потрапити до квартири виявилось не можливим. Відповідач зайняла всю квартиру і проживає там зі своєю сімєю, що порушує права інших власників.

Позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, наголосила на відсутності предмету спору, оскільки позивачі не зверталися до неї, як співвласниці квартири з приводу того, що вони хочуть користуватися квартирою. Заперечила проти того, що вона створювала труднощі щодо користування позивачами квартирою. Замки вхідних дверей вона не міняла, ключі в позивачів наявні. Той факт, що позивачі не змогли потрапити до квартири пояснила тим, що імовірно вдома хтось був, і ключі були в замку, отже позивачі не змогли через це відчинити двері. Відповідач визнала той факт, що позивачам на праві власності належить по 1/5 частині згадуваної квартири. Повідомила, що дійсно варіанти продажу квартири обговорювались, однак, сторони не дійшли згоди з цього питання. Наголосила, що вона проживає в квартирі разом із своїм сином та чоловіком. Вони користуються всією квартирою, оплачують комунальні послуги, здійснювали косметичний ремонт в квартирі. Вважала, що спору між сторонами не існує, оскільки позивачі не звертались до неї із пропозиціями встановити порядок користування квартирою. В судовому засіданні 02.11.2017 р. вказувала, що бажала б користуватись кімнатою, із виходом на балкон, адже там недавно було зроблено ремонт. В судовому засіданні 07.11.2017 року відповідач повідомила, що її позиція щодо виділу у користування певних приміщень не визначена, та вона сприйме будь-який варіант порядку користування. Пояснила, що вона користуючись всією квартирою не отримувала на це згоди інших співвласників, та до них з цього приводу не зверталась.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/5 частині квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується, оглянутим в судовому засіданні оригіналом свідоцтва про право власність на житло від 24.02.1998 року, його копією (а.с.17) та визнано і не оспорювалось відповідачем.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 2/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується, копією рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 01.03.2016 року (а.с. 18-21), оглянутим в судовому засіданні витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, копією свідоцтва про шлюб.

Відповідно ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Суд виділяє в користування співвласника частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як співвласників.

В судовому засіданні як позивач так і відповідач визнали той факт, що квартира, яка є їх спільною частковою власністю, не підлягає поділу в натурі, із виділенням сторонам ізольованих жилих та інших приміщеннь з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Позивачами заявлено позов про встановлення порядку користування квартирою, із тих підстав, що між співвласниками майна не досягнуто домовленості та склалась конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, а відповідач, у порушення їх прав та без їх згоди користується усією квартирою.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 визнала та підтвердила той факт, що вона проживає у вказаній квартирі разом із своїм неповнолітнім сином та чоловіком, користуються всією квартирою, сплачують комунальні послуги, здійснюють косметичні ремонти в квартирі, особові рахунки в комунальних підприємствах не розділені, окремі договори не укладались. Відповідач вказала, що не зверталась до відповідачів з пропозицією встановлення порядку користування спірним майном, і згоди інших співвласників на користування їх частками у майні не отримувала.

Зважаючи на характер спору, наявність заявленого позову, пояснення сторін, суд вважає, що між сторонами дійсно відсутня домовленість про порядок користування спільним майном, а характер відносин між співвласниками та бажання позивачів вирішити спір саме в судовому порядку свідчить про неможливість добровільного встановлення порядку користування спільним майном.

При цьому, з врахуванням наведеного, суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині відсутності спору, оскільки сам факт заявлення позову, відсутність у сторін доказів про існування будь-якої домовленості щодо користування спільним майном, право позивачів на безпосереднє вирішення цього питання судом, та відсутність обовязку досудового врегулювання даного спору, свідчить про зворотне.

Позивачами до матеріалів справи додано копію технічного паспорту на квартиру № 37, в смт. Варва, Чернігівська область, вул. Миру, буд.48, станом на 16.01.1998 року, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, відповідачем було надано копію технічного паспорту на вказану квартиру виготовленого станом на 22.03.2016 р. При цьому, значення загальної площі та площ жилих кімнат у вказаних документах незначно різняться. Однак, як відповідач, так і позивач ОСОБА_1 проти вирішення спору на підставі нового технічного паспорту на квартиру не заперечували, зважаючи на що, суд вважає за можливе керуватись інформацією щодо технічних характеристик обєкта нерухомості саме із технічного паспорту від 22.03.2016 р.

Так, згідно технічного паспорту на квартиру від 22.03.2016 р., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, квартира розташована на 3 поверсі 5ти поверхового будинку та складається з 2 кімнат, житловою площею 29,2 кв.м., у тому числі одна кімната площею 14,3 кв.м., друга кімната площею 14,9 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 8,8 кв.м., вбудованої шафи площею 0,5 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м. Загальна площа квартири 49,7 кв.м.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

Зважаючи на розмір часток свіввласників, позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належать по 1/5 частині квартири, отже, їх ідеальна частка буде складати 9,94 м2 від загальної площі квартири, що загалом буде становити 29,82 м2. А відповідачу ОСОБА_2 належить 2/5 частини, то ж ідеальначастка складатиме 19,88 м2.

Отже, при вирішенні спору, суд вважає за необхідне залишити у спільному користуванні власників кухню, ванну, вбиральню, коридор та вбудовану шафу. Власнику ОСОБА_2 виділити для користування житлову кімнату площею 14,3 м2 та балкон площею 0,9 м2, а позивачам виділити у користування житлову кімнату площею 14,9 м2.

При цьому, обираючи такий вид поділу суд зважає на той факт, що частка у майні власника ОСОБА_2 є більшою (2/5) попри частки інших співвласників (по 1/5), крім того, кімната, що виділяється позивачам у окреме користування має більшу житлову площу. Також, суд зважає на те, що балкон, виділений у окреме користування відповідачу, не може бути використано всіма співвласниками, адже технічно, вихід на нього можливий лише із прилеглої кімнати, отже вирішує порядок саме таким чином. При цьому, необхідно взяти до уваги і той факт, що відповідач, на відміну від позивачів, разом із членами своєї сімї фактично користується квартирою як постійним місцем свого проживання.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачами понесені і документально підтвердженні судові витрати, де кожний із позивачів сплатив по 215 гривень 00 копійок судового збору (тобто 645 грн. при необхідності сплати 640 грн.). Зважаючи на характер позову та його часткове задоволення ст. 88 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають половина розміру судовго збору, що буде становити по 106,67 грн. на кожного з позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 41,47 Конституції України, ст.ст. 16,316,319, 358 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування квартирою № 37 в будинку №48 по вулиці Миру в смт. Варва, Чернігівської області виділивши у користування:

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 житлову кімнату площею 14,9 кв.м.;

ОСОБА_2 житлову кімнату площею 14,3 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м.;

Залишити в загальному користуванні співвласників кухню площею 6,4 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 8,8 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати по 106,67 (сто шість) гривень 67 копійок на кожного окремо.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І.Савенко