Справа № 236/3046/17
Номер провадження 2/236/1178/17
08 листопада 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Шаньшиної М.В.
за участю секретаря Ковнєрової І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман у відсутності сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання осиби такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
23.10.2017 позивачі звернулись з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх повному задоволенні.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_4, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, відповідно до вимог ч. 6 ст. 74 ЦПК України, однак для участі в судовому засіданні не прибув, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надав.
Ухвалою суду від 08.11.2017 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які виникають між власником та відповідачами в справі.
В вказаному вище житловому будинку були зареєстровані позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4, що підтверджується фотокопією сторінок з домової книги ( а.с.17).
Позивач ОСОБА_1 в 2008 році була знята з реєстрації в вказаному житловому будинку, що підтверджується фотокопією сторінок з домової книги ( а.с.18).
10.02.2014 року ОСОБА_5 помер в м. Лиман Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 756940, виданим 10.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецький області (а.с.12).
Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.04.2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано.
Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за місцем проживання у цьому житловому будинку, за вказаною адресою тривалий час не мешкає, не користується житлом, не зберігає в приміщенні належне йому майно, однак дотепер не припинив попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України, що підтверджено актом Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с.22).
Позивачі здійснюють виконання обовязків, щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, виконують інші обовязки, повязані з використанням нерухомості.
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_6 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_6 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_6 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Дослідивши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, не користується житлом без поважних причин, відповідно до ст. 405 ГК України, втратив право користування житлом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213, 214, 215, 218,224 ЦПК України, суд
Позовні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право на користування житловим будинком за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Київська, будинок 59.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -