АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 653/3475/16 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження №22-ц/791/1473/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Склярської І.В.

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Херсонської обласної ради, комунального підприємства база відпочинку «Арабатська Стрілка» Херсонської обласної ради про поновлення строку звернення до суду, скасування рішення Херсонської обласної ради, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 09 грудня 1998 року перебував з відповідачем в трудових відносинах, обіймав посаду директора комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради на підставі контрактів, останній з яких був укладений 29 вересня 2005 року строком на 3 роки до 29 вересня 2008 року.

Після закінчення строку дії контракту він від роботи відсторонений не був, трудові обов'язки директора комунального підприємства виконував на тих же самих умовах, що були прописані в контракті від 29 вересня 2005 року і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

22.03.2011 року V сесія шостого скликання Херсонської обласної ради прийняла рішення №131 «Про керівника комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради, яким припинено здійснення ним виконання обов'язків директора комунального підприємства «База відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради у зв'язку з закінченням терміну дії контракту (п.2 ст.36 КЗпП України) та грубим порушенням трудових обов'язків керівника цього підприємства (п. 1 ст.41 КЗпП України).

Посилаючись на те, що звільнення з роботи відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки після закінчення строку дії контракту трудові відносини з відповідачем тривали, жодна із сторін не вимагала їх припинення, а відтак дія цього договору вважалася продовженою на невизначений строк, що унеможливлювало припинення трудових відносин у зв'язку з закінченням терміну дії контракту, а застосування п. 1 ст.41 КЗпП України, за відсутності належних доказів щодо грубого порушення ним трудових обов'язків, є необґрунтованим та прийняття оспореного рішення в період його тимчасової непрацездатності, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, як пропущений з поважних причин, скасувати рішення V сесії шостого скликання Херсонської обласної ради №131 від 22.03.2011 року, поновити його на посаді директора комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, пославшись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким його вимоги задовольнити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Херсонська обласна рада та комунальне підприємство база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради доводи апелянта не визнають, рішення суду просять залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника управління ЖКГ Херсонської обласної державної адміністрації від 01 грудня 1998 за № 119 ОСОБА_2 затверджений на посаду директора комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради (а.с.9).

Останній трудовий контракт укладений з позивачем 29 вересня 2005 року строком на 3 роки до 29 вересня 2008 року (а.с.10-16).

Пунктом 5.6 цього контракту передбачено, що за 2 місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк.

За обставинами справи, в межах наданих сторонами доказів, вбачається, що роботодавець не звертався до ОСОБА_2 з письмовою, або будь-якою іншою, пропозицією щодо продовження строку дії трудового контракту або укладення його на новий чи інший строк, не вимагав припинення з робітником трудових відносин, які позивачем продовжували виконуватися на тих же умовах, які були прописані в останньому контракті, що не заперечувалося відповідачами.

Рішенням V сесії шостого скликання Херсонської обласної ради №131 від 22.03.2011 року «Про керівника комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради" припинено здійснення ОСОБА_2 виконання обов'язків директора, комунального підприємства база відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради у зв'язку з закінченням терміну дії контракту (п.2 ст.36 КЗпП України) та грубим порушенням трудових обов'язків керівника цього підприємства (п. 1 ст.41 КЗпП України) (а.с.8).

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін ( в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку ( пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За змістом ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не вимагає їх припинення, дія цього трудового договору вважається продовженою на невизначений строк.

Враховуючи, що строк дії укладеного з ОСОБА_2 трудового контракту закінчився 29.09.2008 року і жодна зі сторін не вимагала припинення трудових відносин, які фактично тривали до часу прийняття роботодавцем оскаржуваного рішення №131 від 22.03.2011 року, колегія суддів вважає, що дія строкового трудового договору відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України була продовжена на невизначений строк, а тому звільнення позивача з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Обґрунтовуючи підстави розірвання трудового договору з позивачем за пунктом 1 статі 41 КЗпП України, роботодавець посилався на грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, яке встановлено на підставі інформації та фактів викладених в довідці комісії з перевірки ефективності використання майна та прибутку комунального підприємства база відпочинку "Арабатська Стрілка ", складену на виконання рішення № 90 від 14.10.2009 року, та акт ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства база відпочинку " Арабатська Стрілка " за період з 01.01.2007 р. по 01.08.2009 року за № 47-30/15від 14.10.2009 р.

Із наданих сторонами доказів вбачається виявлення порушень за період з 01.01.2007 р. по 01.08.2009 року керівником комунального підприємства база відпочинку " Арабатська Стрілка ", адміністративне стягнення до нього було застосоване лише 17.03.2011 року, тобто поза межами строку встановленого в ст. 148 КЗпП України, з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення зазначеного у ст. 149 КЗпП України, а саме без отримання письмових пояснень від порушника трудової дисципліни.

Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, звільнення працівника з ініціативи власника відбулося в період його тимчасової непрацездатності ( листки непрацездатності позивача від 25.03.2011 року, від 21.03.2011 року залучені до матеріалів справи).

Оскільки надані позивачем докази і встановлені обставини відповідачами належними та допустимими доказами не спростовані, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для розірвання з позивачем трудового договору за п.2 ст.36, п.1 ст.41 КЗпП України, а тому заявлені позивачем вимоги щодо відновлення порушених прав у визначений ним спосіб є обґрунтованими.

Однак, ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 06 квітня 2016 року в справі № 6-409цс16.

Відповідно до абз. 3,4 п.4 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмолено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду позивач посилався на те, що для відновлення порушених прав він звернувся з адміністративним позовом до Генічеського районного суду Херсонської області, який ухвалою від 27.04.2011 року відмовив в прийняті позовної заяви, як такої, що не підсудна цьому адміністративному суду.

В подальшому він звернувся з адміністративним позовом до Херсонського окружного адміністративного суду, який постановою від 19.05.2011 року задовольнив заявлені ним позовні вимоги, проте ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2011 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.05.2011 року скасовано, а провадження по справі закрито з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

При оголошенні 06 грудня 2011 року Одеським апеляційним адміністративним судом вступної та резолютивної частини постанови він був присутній, проте повний текст він отримав з реєстру судових рішень у кінці вересня 2016 року, саме ця обставина на його думку є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Оскільки ОСОБА_2 був присутній при оголошенні 06 грудня 2011 року Одеським апеляційним адміністративним судом вступної та резолютивної частини постанови, а відтак знав про результат розгляду справи і не був позбавлений можливості отримати повний текст судового рішення у передбачений законодавством спосіб, протягом більш як п'ять років не вчинив будь-яких дій щодо звернення до суду з позовом, з 12.09.2012 року працевлаштований керівником ТОВ „ТАВРІДА АВС", та за відсутності належних та допустимих доказів його тривалої хвороби у період з грудня 2011 року по жовтень 2016 року ( час звернення до суду з цивільним позовом), колегія суддів погоджується з висновком суду про пропуск позивачем строку для звернення з позовом до суду без поважних причин, і вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання суду на ст. 256,257,261 ЦК України, які до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст. 256,257,261 ЦК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

І.В. Склярська