П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Гуменюка В.І.,
суддів Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант», ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля, належного йому на праві власності, марки «Ford Fussion», реєстраційний номер НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля марки «Hundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої його автомобілю завдано механічних пошкоджень. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Згідно з полісом обов'язкового

страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2013 року № АС/3750506 ОСОБА_6 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Товаристві з додатковою відповідальності «Страхова компанія «Альфа-гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-гарант»).

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та, посилаючись на те, що відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 грудня 2014 року № 10424 вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу складає 44 тис. 120 грн 72 коп., а ТДВ «СК «Альфа-гарант» виплатило йому страхове відшкодування в розмірі 7 тис. 24 грн 94 коп., просив стягнути з ТДВ «СК «Альф-гарант» майнову шкоду, не відшкодовану в повному обсязі за рахунок страхового відшкодування, у розмірі 37 тис. 95 грн 78 коп. та моральну шкоду, яку позивач оцінив у 3 тис. грн, а також стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду - 7 тис. грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Окрім того, ОСОБА_5 поніс витрати на проведення експертного дослідження - 2 тис. 691 грн 97 коп, що теж, на його думку, підлягає стягненню на його користь з ТДВ «СК «Альфа-гарант».

Дзержинський районний суд м. Харкова заочним рішенням від 18 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково: стягнув на його користь з ТДВ «СК «Альфа-гарант» майнову шкоду в розмірі 8 тис. 385 грн 73 коп. та витрат на проведення експертного дослідження - 2 тис. 691 грн 97 коп.; в іншій частині задоволенні позовних вимог суд відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Харківської області 21 грудня 2016 року змінив заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року в частині стягнення сум, скасував у частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та ухвалив нове рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5: стягнув на його користь з ТДВ «СК «Альфа-гарант» майнову шкоду в розмірі 37 тис. 95 грн 78 коп., витрати на проведення судових експертиз - 3 тис. 678 грн 50 коп., а з ОСОБА_6 - моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн; в іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суд м. Харкова від 18 січня 2016 року суд залишив без змін; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 квітня 2017 року скасувала рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо розміру відшкодування майнової шкоди та в цій частині залишила без змін заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

19 липня 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_5 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 22, 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_651/ed_2015_11_10/pravo1/T041961.html?pravo=1> (далі - Закон № 1961-IV <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_914/ed_2015_11_10/pravo1/T041961.html?pravo=1>) та статті 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування підстав подання заяви про перегляд судового рішення заявник послався на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року.

У зв'язку із цим ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в заяві доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За змістом статті 3604 ЦПК України Верховний Суд України задовольняє заяву за наявності однієї з підстав, передбачених частиною першою статті 355 цього Кодексу.

Суди під час розгляду справи встановили, що 14 серпня 2013 року сталася ДТП за участю належного на праві власності ОСОБА_5 автомобіля марки «Ford Fussion», реєстраційний номер НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля марки «Hundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2013 року у справі № 638/13117/13-п ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_982849/ed_2017_05_07/pravo1/KD0005.html?pravo=1> України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-гарант», на умовах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2013 року № АС/3750506 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн, франшиза - 1 тис. грн).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 21 вересня 2013 року № 4058, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» на замовлення страховика, автомобілю марки «Ford Fussion», реєстраційний номер НОМЕР_1, було завдано механічних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталась 14 серпня 2013 року, на суму 18 тис. 166 грн 62 коп.

За результатами розгляду страхового випадку ТДВ «СК «Альфа-гарант» склало розрахунок страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страхувальнику, в розмірі 7 тис. 24 грн 94 коп, зазначивши, що пошкодження задньої частини кузова автомобіля марки «Ford Fussion» отримано за обставин, не пов'язаних з ДТП від 14 серпня 2013 року. Зазначена сума відшкодування була виплачена позивачу.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 грудня 2014 року № 10424 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Fussion» станом на 19 серпня 2014 року склала 44 тис. 120 грн 72 коп. без урахування кофіцієнту фізичного зносу.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 9 січня 2015 року № 10942, пошкодження на задній частині автомобіля марки «Ford Fussion» стались внаслідок зіткнення з автомобілем марки «Hundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 5 листопада 2015 року № 7145, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Fussion» станом на 14 серпня 2013 року склала 25 тис. 809 грн 32 коп., а з урахуванням кофіціента фізичного зносу - 19 тис. 692 грн 81 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції узяв до уваги висновок судової автотоварознавчої експертирзи від 5 листопада 2015 року № 7145 та стягнув з ТДВ «СК «Альфа-гарант» 8 тис. 285 грн 73 коп. виходячи з розрахунку: 19 тис. 692 грн 81 коп. - 20% ПДВ - 7 тис. 24 грн 94 коп. (сплачена сума страхового відшкодування). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодувння моральної шкоди, суд зазначив, що ці вимоги є недовединими.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 26 жовтня 2016 року № 6994 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Fussion» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на момент проведення вказаної експертизи склала 47 тис. 567 грн 70 коп.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, застосувавши до спірних правовідносин положення частини першої статті 1167, частини другої статті 1192 ЦК України та урахувавши висновок судової автотоварознавчої експертизи від 26 жовтня 2016 року № 6994 і межі заявлених позовних, відрахувавши франшизу та виплачену суму страхового відшкодування, збільшив суму майнової шкоди до 37 тис. 95 грн 78 коп., а також стягнув з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» розмір понесених позивачем витрат за проведення судових експертиз, а з ОСОБА_6 - моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції в частині визначення розміру майнової шкоди та в цій частині залишаючи в силі заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанціїї, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, безпідставно відхилив висновок судової автотоварознавчої експертизи від 5 листопада 2015 року № 7145, яким вартість відновлювальних робіт автомобіля марки «Ford Fussion» визначено з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу станом на момент ДТП, узявши до уваги висновок судової експертизи від 26 жовтня 2016 року № 6994, яким вартість відновлювального ремонту визначено з урахуванням такого кофіцієнта станом на момент проведення цієї експертизи.

Наданою для порівняння ухвалою від 10 травня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишаючи без змін у незмінній частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій, якими стягнуто зі страхувальника на користь позивача майнову шкоду в розмірі згідно з висновком судової експертизи станом на час проведеного відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без ПДВ, зазначив, що страхувальник повинен відшкодувати розмір збитків, завданих транспортному засобу станом на час відновлювального ремонту.

У справі, в якій ухвалено надане для порівняння рішення, та у справі, рішення в якій просить переглянути заявник, наявні різні фактичні обставини.

Порівняння зазначених судових рішень, із судовими рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року.

Керуючись статтями 355, 3603 , 3605 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відмовити.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Головуючий В.І. Гуменюк

Судді: Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко