Провадження №6/405/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький подання старшого державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 в порядку ст. 377-1 ЦПК України, звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши на обґрунтування подання, що в Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ У Кіровоградській області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 405/10708/14-ц від 03.08.2015 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 25 813, 64 грн. Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 23.11.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам для виконання та відома рекомендованою кореспонденцією, та, оскільки, боржник на постанову про відкриття виконавчого провадження до Відділу не зявився, - державним виконавцем відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання, при цьому, було направлено запити до ДАІ, реєстраційної служби, КОДПІ, УПФУ, ВГІРФО, Державну міграційну службу та управління інформаційно-аналітичного забезпечення Управління Міністерства внутрішніх справ.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано на праві власності нерухоме майно.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру за боржником не зареєстровано також рухоме майно.

Згідно даних Державної міграційної служби ОСОБА_2 11.01.2011 року отримано закордонний НОМЕР_1 3502 та згідно відповіді Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Управління Міністерства внутрішніх справ остання протягом 2011- 2016 років здійснювала перетин державного кордону.

Державний виконавець також зазначала, що ОСОБА_2 на виклики державного виконавця до Відділу не зявляється, виходом за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки та опису майна немає можливості, так як двері ніхто не відкриває, що підтверджується актами державного виконавця від 22.01.2016 року та 10.03.2016 року.

З огляду на зазначене, боржником за виконавчим провадженням ОСОБА_2 рішення суду не виконується, остання ухиляється від виконання зобовязань покладених на неї рішенням суду.

Старший державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило.

Зваживши доводи, викладені в поданні, суд вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Фортечного ВДВС у м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України), зокрема, в розділі XIІІ "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", передбачено, що подання повинно містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Із матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС у м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 23.11.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 405/10708/14-ц, виданий 03.08.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 25 558, 06 грн. та судового збору в розмірі 255,58 грн., а всього 25 813, 64 грн. Надано боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження, при цьому, докази отримання зазначеної постанови боржником ОСОБА_2, - відсутні.

Окрім того, судом встановлено, що з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем направлено запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, МВС України, УДМС України в Кіровоградській області, управління інформаційно-технічного забезпечення ГУ НП в Кіровоградській області, УПФ України, ДПС України, та отримано інформацію, за якою за ОСОБА_2 не зареєстровано на праві приватної власності нерухоме та рухоме майно, відсутні відомості в УПФ України та ДПС України, також ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.05.2000 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Також остання задокументована паспортом громадянина України для виїзду, серії ЕН 586591.

Окрім того, відповідно даних перевірки системи «Аркан» ОСОБА_2 перетинала державний кордон України 07.02.2012 року (виїзд); 14.05.2014 року (виїзд).

Відповідно до актів, складених державним виконавцем 22.01.2016 року на 10.03.2016 року виходом за адресою АДРЕСА_2, майновий стан не перевірено, у звязку з тим, що двері ніхто не відчинив.

Як на підставу для звернення до суду з поданням державний виконавець зазначив, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов'язань за рішенням суду.

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем не надано будь-яких обєктивних доказів на підтвердження фактів навмисного ухилення особи (боржника) від виконання зобовязань.

В той час як поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Разом з тим, особа, яка має невиконанні зобовязання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 2 ст. 10 ЦПК України субєктом подання державним виконавцем.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, судом відзначається, що винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобовязання.

Крім того, твердження державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_2 перетинає державний кордон, що підтверджується інформацією системи «Аркан», тим самим ухиляється від виконання рішення, суд до уваги не приймає з тих підстав, що винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження саме по собі не може бути достатньою підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та обмеженню останній у гарантованому ст. 33 Конституції України свободі пересування та право вільно залишити територію України.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 дійсно свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова