Справа № 161/9041/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1317/17 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчук В.А., Здрилюк О.І.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради Волинської області, виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями та бездіяльністю за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради Волинської області, виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про стягнення майнової та моральної шкоди, завданими протиправними рішеннями та бездіяльністю відповідачів.

Вказує, що має право безплатного проїзду на транспорті загального користування відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» та від 16.08.1994 року за № 555 «Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354», однак рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.12.2015 року №725-1 протиправно не віднесено до переліку категорій громадян, яким у 2016 році додатково надавались безоплатні та бездотаційні послуги при здійсненні перевезення пасажирів у автобусах на міських маршрутах інвалідів третьої групи, до якої він належить, чим йому було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Просив суд стягнути з відповідачів солідарно в його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 3720 грн., яка полягає у витратах за проїзд у міському автобусному транспорті з червня 2015 року по червень 2017 року та моральну шкоду в розмірі 50000 грн., яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, одержаних ним внаслідок прийняття протиправного рішення та бездіяльності відповідачів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.12.2015 року за № 725-1 затверджено перелік громадян, яким у 2016 році будуть додатково, окрім держзамовлення на соціально значущі послуги, надаватись безоплатно та бездотаційно послуги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах (при предявленні відповідного посвідчення). Даним рішенням не було передбачено надання безоплатно послуг при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах особам, які є інвалідами третьої групи, до якої належить позивач.

29 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Луцької міської ради із заявою, в якій просив привести у відповідність до чинного законодавства України рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.12.2015 року №725-1 щодо безкоштовного перевезення пасажирів у міському транспорті.

Листом відповідача від 06.07.2016 року №Г-2118/2-038 йому повідомлено, що перевезення пасажирів пільгових категорій, передбачених законодавством України у місті Луцьку за рахунок субвенцій з міського бюджету здійснюється тролейбусами Луцького підприємства електротранспорту. Зазначено також, що бюджетних призначень на пільгове перевезення пасажирів автотранспортом не передбачено і що таке перевезення здійснюється безкоштовно перевізниками(не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобуса під час руху на маршруті) відповідно до переліку пільгових категорій громадян, визначеного рішенням від 16.12.2015 року №725-1.

Конституція України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України).

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормою ст. 1166 ЦК України дії або бездіяльність, якими завдана шкода, мають бути неправомірними. Неправомірними вони є тоді, коди прямо заборонені законом або суперечать прямим приписам закону. Якщо ці дії чи бездіяльність не згадуються у законі взагалі і не існує спеціальної заборони щодо них, то неправомірними їх вважати не можна.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів ( ст.1173 ЦК України).

Завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів ( ст. 1175 ЦК України).

Зазначена норма є спеціальною, оскільки для її застосування необхідні певні особливі умови: а) завдання шкоди в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акту; б) визнання такого нормативно-правового акту незаконним та його скасування. Визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування здійснюється у судовому порядку в разі, якщо такий нормативно-правовий акт суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету від 16.12.2015 року №725-1 затверджено перелік громадян, яким надаватимуться пільги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в місті Луцьку на 2016 рік . Дане рішення прийняте в межах повноважень виконавчого комітету та не визнано незаконним в судовому порядку.

Звертаючи до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірним рішенням та бездіяльністю відповідача, ОСОБА_2 вимоги про визнання такого рішення незаконним не заявляв.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, в якому визначаються порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 №256 , фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік.

В судовому засіданні представник відповідача вказував, що останніми роками законами України про Державний бюджет виділяються кошти для пільгового перевезення, яких вистачає на часткове покриття збитків за перевезення пільговиків на транспорті , що працює у звичайному режимі( тролейбуси).

Позивача не позбавлений права безкоштовного проїзду тролейбусом.

Беручи до уваги наведене та з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди відповідачем.

Крім того відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.( ч. 1 ст. 1167).

Відмовивши у задоволенні вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягнення моральної шкоди, вимоги якої є похідними.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно зясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки були предметом дослідження суду першої інстанції, який той в свою чергу дав їм правильну юридичну оцінку.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: