УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та інфляційних втрат за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що тривалий час вона працювала у товаристві з обмеженою відповідальністю «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ «Елавус ЛТД») на посаді машиніста цементних млинів, а 16 грудня 2013 року була звільнена.

15 грудня 2015 року та 30 грудня 2015 року відповідач сплатив їй заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 770 грн 52 коп. (стягнута за рішенням суду від 30 квітня 2014 року) та 52 400 грн (стягнута за рішенням суду від 8 квітня 2014 року) відповідно.

Враховуючи те, що ТОВ «Елавус ЛТД» здійснило виплату зазначених вище сум із порушенням строків, позивачка з урахуванням уточнень просила поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку в розмірі 30 555 грн 80 коп. з моменту звільнення по день фактичного розрахунку, а саме із 16 грудня 2013 року по 15 грудня 2015 року, а також стягнути інфляційні втрати в розмірі 22 522 грн 68 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено за недоведеністю вимог.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 233, 234 КЗпП України, врахувавши роз'яснення п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» і п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, правильно виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак ОСОБА_4 пропустила передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з даним позовом, а зазначені нею причини його пропуску є неповажними.

Колегія погоджується з таким висновком, який узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 6 квітня 2016 року № 6-409 цс 16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Порушуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, позивачка посилалася на те, що остаточний розрахунок з нею був проведений 14 грудня 2015 року та 30 грудня 2015 року.

ТОВ «Елавус ЛТД» перебувало у процедурі банкрутства, яку ухвалою господарського суду Харківської від 15 січня 2016 року було припинено у зв'язку з задоволенням вимог усіх кредиторів.

Ухвалою господарського суду Харківської від 15 січня 2016 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 6 квітня 2016 року, їй було відмовлено у прийнятті її заяви про виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, оскільки ці вимоги відносяться до шостої черги кредиторських вимог, та роз'яснено, що вона має право звернутися з відповідними вимогами до районного суду м. Харкова.

Вважала зазначені обставини такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Встановивши характер правовідносин, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ст. 11 ЦПК України, апеляційний суд правильно зазначив, що позивачка самостійно обрала спосіб захисту свого права шляхом звернення до господарського суду з указаними вище вимогами, однак це не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик