АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4566/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2603/17Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати дійсним договір дарування валютних цінностей від 10 січня 2005 року, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_4 на загальну суму 100 000 дол. США.

В обґрунтування позову посилалась на те, що у 2005 році подарувала своєму синові ОСОБА_4 100 000 дол. США на реконструкцію (перебудову) приміщення магазину непродовольчих товарів по вул. Халаменюка, буд. 6 в м. Кременчуці. Договір було укладено у простій письмовій формі та повністю виконано сторонами, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, тому вона обрала спосіб захисту своїх прав, визначений ч. 2 ст. 220 ЦК України, шляхом визнання договору дарування валютних цінностей дійсним в судовому порядку.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дійсним договір дарування від 10 січня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_3 безоплатно передала у власність ОСОБА_4 100 000 доларів США.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_2, яка не брала участі в справі, проте вважає, що оскаржуване рішення зачіпає її права та інтереси, оскільки стосується підстав набуття майна за час її шлюбу з відповідачем по справі ОСОБА_4

Посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, заявник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3, її представник адвокат ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 просять апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважають, що суд першої інстанції обєктивно, повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, висновки суду підтверджуються зібраними по справі доказами й оскаржуване рішення не порушує прав і законних інтересів заявника.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і хвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив з того, що 10 січня 2005 року між сторонами у простій письмовій формі було укладено договір дарування валютних цінностей, за яким позивач ОСОБА_3 передала у дарунок відповідачеві ОСОБА_4 100 000 доларів США, а останній його прийняв, що підтверджується розпискою від 10 січня 2005 року, яка містить усі істотні умови договору дарування і свідчить про його повне виконання сторонами. У 2016 році позивач звернулась з вимогою до відповідача про нотаріальне посвідчення спірного договору дарування та отримала відмову, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору дарування від 10 січня 2005 року та з урахуванням фактичного його виконання сторонами в повному обсязі, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування, а отже і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні зазначених фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 5 ст. 719 ЦК України встановлено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За правилами ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У разі недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Згідно розяснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

При розгляді таких справ суди повинні зясовувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214, 179 ЦПК України вказаних обставин не встановив та безпідставно визнав дійсним договір дарування валютних цінностей від 10 січня 2005 року.

Суд вирішив справу за відсутності доказів, що свідчать про неможливість посвідчення договору дарування нотаріусом, реальне ухилення відповідача з 2005 року від нотаріального посвідчення договору та порушення, оспорювання або невизнання прав позивача, що потребують судового захисту у спосіб визнання договору дійсним.

Матеріали справи жодного доказу на підтвердження вказаних обставин не містять і жодною із сторін не доведено фактів, що мають значення по справі.

Як вбачається зі змісту спірного договору, валютні цінності в сумі 100 000 грн. призначались на реконструкцію магазину непродовольчих товарів по вул. Халаменюка, буд. 6 в м. Кременчуці Полтавської області.

На час укладення даного договору відповідач ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі.

Розглянувши справу, що стосується джерел набуття подружжям майна, без участі другого з подружжя, суд першої інстанції вирішив питання про права та охоронювані законом інтереси заявника ОСОБА_2, що дає їй право на апеляційне оскарження ухваленого по справі рішення.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 за недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2016 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області