Справа № 344/5226/17
Провадження № 22-ц/779/1369/2017
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що внаслідок вчинення ДТП ОСОБА_3, вину якого доведено постановою суду, був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ-210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, яким згідно довіреності 05.11.2016 року керував ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як особи, що на законних підставах користувалась транспортним засобом, була застрахована страховою компанією ПрАТ СК «Галицька» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №6080000.

Оскільки ПрАТ СК «Галицька» тривалий час не виплачувала грошове відшкодування, позивач вирішив відремонтувати пошкоджений автомобіль за власні кошти, на що ним було витрачено 32121,00 грн.

ПрАТ СК «Галицька» відшкодувала 20479 грн. 30 коп., що підтверджується випискою по картці від 02.03.2017 року.

Таким чином, різниця між відшкодуванням страхової компанії та реальною шкодою становить 11641,70 грн.

Крім матеріальної шкоди позивачу також завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20000,00 грн.

А тому просив стягнути з ПрАТ СК «Галицька» 11641,70 грн. матеріальної шкоди, стягнути в солідарному порядку з ПрАТ СК «Галицька» та ОСОБА_3 20000,00 грн. моральної шкоди, 5000,00 грн. витрат на правову допомогу та 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2017 рок позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_2 11641 грн. 70 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повязаної з витратами на ремонт автомобіля.

Стягнуто з відповідачів ПрАТ СК «Галицька» та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат понесених на правову допомогу та 640 грн. витрат судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.07.2017 року внесено виправлення в текст рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2017 року, зазначено «Стягнути з відповідача ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат понесених на правову допомогу та 640 грн. витрат судового збору» замість «Стягнути з відповідачів ПрАТ СК «Галицька» та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат понесених на правову допомогу та 640 грн. витрат судового збору».

ПрАТ СК «Галицька» на дане рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що в даному випадку суд мав би керуватися вимогами спеціального Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Належно оцінена шкода в розумінні даного Закону є визначена аварійним комісаром або експертом вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу.

Крім того, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та на суму франшизи.

Відповідно до Висновку №1-145 від 09.07.2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5, повний варіант якого надійшов ПрАТ СК «Галицька» 12.07.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю ВАЗ-210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових (46%) без ПДВ на запчастини, які підлягають заміні, складає 21504 грн. 70 коп.

За результатами розгляду заяви позивача йому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 20429,30 грн.

Однак, судом не дано оцінки тому факту, що ПрАТ СК «Галицька» в даному випадку свої зобовязання виконала в повному обсязі, а відповідно до п. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Апелянт вважає, що в порушення чинного законодавства, судом взято до уваги ОСОБА_6 виконаних робіт №005 від 20.01.2017 року і на його підставі винесено рішення про стягнення з ПрАТ СК «Галицька» на користь позивача 11641,70 грн. матеріальної шкоди, що складає різницю між актом виконаних робіт та виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування згідно висновку експерта №1-145 від 09.02.2017 року в розмірі 20429,30 грн.

На підставі наведеного, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Галицька».

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303, ч.ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.11.2016 року о 08 год. 20 хв. на перехресті вулиць Стуса-Миколайчука в м. Івано-Франківську, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ВАЗ 21099-20», реєстраційний номер НОМЕР_1, що наближався з правого боку по головній дорозі, яким керував позивач, допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 529201 від 15.01.2013 року автомобіль «ВАЗ 210884-20», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_4, ОСОБА_2 керував ним на підставі довіреності НВА 420134 від 30.08.2016 року, що дає йому право керування та розпорядження автомобілем, а також представництва власника у судах будь-якої інстанції (а.с. 7-8).

Згідно складеного СПД ОСОБА_6 на замовлення позивача ОСОБА_7 виконаних робіт №005 від 20.01.2017 року загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля ВАЗ 21099, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_1, кузов №Y6D3166, становить 32121,00 грн. (а.с. 10).

Встановлено також, що згідно Полісу серії АЕ №6080000 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.11.2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ СК «Галицька» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100000 грн., заподіяну майну 50000 грн. та франшизою в розмірі 510 грн.

Як підтверджується копією виписки по рахунку ОСОБА_2 та не заперечувалося сторонами по справі, ПрАТ СК «Галицька» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 20429,30 грн. (а.с. 13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість робіт по ремонту транспортного засобу позивача становить 32121,00 грн., а тому, відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з ПрАТ СК «Галицька» підлягають стягненню також кошти в розмірі 11641,70 грн. як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Однак, погодитися з таким висновком колегія суддів апеляційного суду не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 29, п. 31.1 ст. 31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Як передбачено в п. 36.2 ст. 36 даного Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до п. 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно наданого на замовлення страхової компанії Висновку №1-145 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 09.02.2017 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику пошкодженого автомобіля, «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 09.02.2017 року складає 21504 грн. 70 коп. (а.с. 64-73).

Таким чином, ПрАТ СК «Галицька» правомірно виплатила позивачу 20479 грн. 30 коп. страхового відшкодування за мінусом податку на додану вартість та франшизи 510 грн.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Крім того, у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції не врахував положень наведених норм, помилково прийшов до висновку про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з ПрАТ СК «Галицька».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Галицька».

В решті вимог рішення суду сторонами не оскаржується, а тому згідно вимог ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення в цій частині апеляційним судом не досліджувалася.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_8