АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/9510/16-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції Майстренко О. М.
Провадження № 22-ц/790/5817/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
договорів позики, кредиту,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Семикрас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Позивач посилався на те, що 28 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно із яким остання отримала від позивача гроші у розмірі 183 540,00 грн., що на день передачі грошей та посвідчення договору була еквівалентною сумі 23 000,00 доларів США за курсом Національного Банку України, зі сплатою 2% від суми позики щомісяця, з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 по договору позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 28 січня 2012 року було укладено договір застави автотранспортного засобу, згідно до якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 у заставу автомобіль HONDA JAZZ, рік випуску 2008, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, номер шасі (кузова, рами) JHMGD18908S216804, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харкова 28 серпня 2010 року умовами договору застави було передбачено, що у разі невиконання ОСОБА_3 зобовязань перед позикодавцем, ОСОБА_1 має право отримати відшкодування за рахунок майна ОСОБА_4, яке є предметом застави.

Оскільки ОСОБА_3 умови договору позики вчасно не виконувала, утворилася заборгованість.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто заборгованість за договором позики від 28 січня 2012 року на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 135 660,00 грн., стягнуто з ОСОБА_3 суму в розмірі 77 607, 20 грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 454,37 грн. та 678,30 грн. відповідно.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2013 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2013 року змінено, скасовано в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 28 січня 2012 року в розмірі 135 660,00 грн. та в частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат в сумі 1 454,37 грн., в позові до ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення Московського районного суду Харківської області від 30 серпня 2013 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 і відмовляючи у їх задоволенні, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав щодо відповідача ОСОБА_4, оскільки відповідальність останнього передбачена укладеним з позивачем договором застави і даним договором передбачено лише звернення стягнення на предмет застави.

Позивач просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля та укладання ОСОБА_1 від імені ОСОБА_4 договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. Початкову ціну продажу вказано автомобіля встановити на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Також ОСОБА_1 просила надати їй право укладати та підписувати від імені ОСОБА_4 договір купівлі - продажу спірного автомобіля під час укладання з іншої особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_4 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в органах, на які покладено функції реєстрації та обліку транспортних засобів, в тому числі в центрах надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з наданням ОСОБА_1 повноважень на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення автомобіля для огляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Подали до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа проти позову не заперечувала.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не дослідив та не надав належної оцінки усім доводам позову. Так, судом помилково застосовано строк позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності слід рахувати з наступного дня останнього платежу, внесеного ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6- 116цс13.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 підтримував апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. В заяві просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 111).

Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави суд першої інстанції виходив із того, що перебіг строку позовної давності по зазначеним позовним вимогам починається з 01 травня 2012 року, тобто з дати повернення позики, передбаченої договором.

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача 03 серпня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

У звязку з чим, суд відмовив в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Крім того, суд зазначив, що позов є необґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання , зокрема щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та наведені докази на їх підтвердження, інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їх правовідносини.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам процесуального закону не відповідає.

Судом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується письмовими доказами, що 28 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики в сумі 183 540,00 грн., що еквівалентно 23 000,00 доларів США за курсом Національного Банку України, строк повернення визначений 30 квітня 2012 року (а.с. 7).

В забезпечення виконання умов договору позики 28 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір застави (а.с. 8,9).

Відповідно до п.2 зазначеного договору застави з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за вищевказаним договором позики ОСОБА_4 передає в заставу належне йому на праві власності майно, а саме автомобіль HONDA JAZZ, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8 том 1).

Пунктом 6,7 договору застави автотранспортного засобу встановлено, що зобовязання, яке забезпечено заставою, буде виконаним, якщо сплачені всі боргові зобовязання.

У разі часткового виконання зобовязання застава зберігається у повному обсязі (а.с. 8 том 1).

17 червня 2013 року, у звязку з невиконанням зобовязань за договором позики, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, моральної шкоди (а.с. 99-102 том 1).

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 135 660,00 грн., а також з ОСОБА_3 77 607,20 грн. (а.с. 96-98 том 1).

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2013 року заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 30 серпня 2013 року було скасоване в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_4 В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу відмовлено (а.с. 16 том 1).

В матеріалах справи відомості про те, що заочне рішення суду першої інстанції було предявлено до виконання, відсутні.

Згідно наданих позивачем розписок вбачається, що ОСОБА_3 передавала ОСОБА_1 в погашення суми боргу гроші 14 січня 2014 року - 1 000,00 грн.; 16 січня 2015 року 1 500,00 грн., 19 січня 2016 року 2 000,00 грн. (а.с. 10-12 том1 ).

03 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Суд першої інстанції правильно в рішенні суду зазначив, що право на позов у ОСОБА_1 виникло 30 квітня 2012 року, з визначеної договором позики дати повернення суми позики.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що в межах строку загальної позовної давності 3 роки, передбаченої ст. 257 ЦК України, а саме, в червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с. 16-17 том 1).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново . Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, зверненням ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був перерваний перебіг строку позовної давності.

Перебіг строку позовної давності по зазначеним правовідносинам почався заново з дня ухвалення рішення апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2013 року та набранням чинності заочного рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30 серпня 2013 року в частині стягнення позики з ОСОБА_3

Посилання відповідача та його представника на ті обставини, що ухваленням зазначеного рішення припинились правовідносини за вищезазначеним договором позики, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки заборгованість за зазначеним договором не була погашена.

За змістом ст. 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 592 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що правовідносини за зазначеним договором позики не припинилися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з 14 листопада 2013 року у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Із матеріалів справи вбачається, що звернулася ОСОБА_1 до суду з зазначеним позовом 03 серпня 2016 року (а.с. 2-4 том 1).

Таким чином, строк позовної давності по даним правовідносинам не сплив, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що позов є необґрунтованим (а.с. 86 том 2).

Разом з тим, правових підстав в обґрунтування даного висновку в рішенні суду не наведено.

При цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги, що правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли права особи порушені, тобто коли буде доведено існування самого субєктивного права. Тому у випадку відсутності такого права, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску позовної давності, а в звязку з необґрунтованістю самої вимоги.

Судом першої інстанції зазначені обставини не були взяті до уваги.

На підставі викладеного, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

При ухваленні нового рішення колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави (кредитор) має право у разі невиконання боржником зобовязання (забезпеченого заставою) одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч.1 ст. 590, ч.1 ст. 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Реалізація предмету застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що є правові підстави для звернення стягнення на предмет застави автомобілю HONDA JAZZ, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харкова 28 серпня 2010 року.

Із договору застави автотранспортного засобу вбачається, що при його укладенні вартість зазначеного автомобілю визначена в сумі 135 660,00 грн. (а.с. 8 том 1).

Зі змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

За змістом ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, його реалізація проводиться шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Статтею 26 даного закону зазначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що звернення стягнення на предмет застави, автомобілю марки HONDA JAZZ, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1, може бути здійснено шляхом надання права заставодержателю продажу предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем.

Аналогічні висновки містяться в правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06 березня 2013 року по справі № 6-10цс13, в якій зазначено, що нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При визначенні початкової ціни реалізації автомобіля колегія суддів виходить із того, що відповідно до договору застави автотранспортного засобу сторони оцінили автомобіль в сумі 135 660,00 грн. (а.с. 8).

Інших даних про вартість автомобіля в матеріалах справи немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що початкова ціна при реалізації автомобілю HONDA JAZZ, рік випуску 2008 року, не може бути меншою ніж 135 660,00 грн.

Визначаючи суму заборгованості за договором позики, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення на предмет застави, колегія суддів виходить із того, що заборгованість по договору позики за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30 серпня 2013 року, залишеним в даній частині без змін в апеляційному порядку, стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в сумі 213 267,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 погашена заборгованість в сумі 4 500,00 грн. (а.с. 10-12).

Таким чином, на час розгляду судом справи розмір несплаченої заборгованості за договором позики складає 208 767,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України колегія суддів стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача в сумі 2 159,20 грн.

На підставі ст.ст. 526, 572, 583, 590, ч.2 ст. 1050 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», керуючись, ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки HONDA JAZZ, рік випуску 2008, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, номер шасі (кузова, рами) JHMGD18908S216804, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харкова 28 серпня 2010 року, шляхом продажу вказаного автомобілю та укладення ОСОБА_1, яка мешкає за адресою : 61168, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, від імені ОСОБА_4, який мешкає: 61144, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28 січня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в сумі 183 540,00 грн. та виконання зобовязань ОСОБА_4 за договором застави автотранспортного засобу від 28 січня 2012 року, укладеним між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі майнової поруки в сумі 135 660,00 грн. Початкову ціну продажу вказаного автомобіля встановити на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності, але не нижче 135 660,00 гривень.

Надати право ОСОБА_1 укладати та підписувати від імені ОСОБА_4 договір купівлі продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_4 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в органах, на які покладено функції реєстрації та обліку транспортних засобів, в тому числі в центрах надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з наданням ОСОБА_1 повноважень на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення автомобіля для огляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 159,20 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_7