Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28 грудня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного життя позивачем придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 1 529 911,06 грн. Правовстановлюючі документи оформлені на ім'я позивача, квартира придбана за кошти, які належали її батькам, однак існує спір про поділ майна. Просила визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виділив її позивачу.

Під час розгляду справи позивач змінила предмет позову та остаточно просила визнати за нею особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав згідно заяви про зміну предмету позову від 26 вересня 2017 року.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Додатково зазначив, що дійсно не брав фінансової участі у придбанні спірного житла. Всі кошти на придбання квартири були отримані в дар від батьків позивача, на підтвердження чого надає розписку позивача. Також частина коштів ОСОБА_1 була сплачена до шлюбу, тому вважає, що нерухоме майно належить позивачу на праві особистої приватної власності. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соснівського району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 272 (а.с. 13).

24 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» та ОСОБА_1 на виконання попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2659, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 83,2 кв.м., житловою площею - 47,1 кв.м. кількість 3 кімнати за покупною ціною у розмірі, що рівний 102126,08 доларів США, що становить 1 529 911,06 грн., та зареєстрованого в реєстрі за № 3886(а.с. 14-16).

24 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою Мариною Гамідівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16 зв.).

Відповідно до довідки від 17 жовтня 2017 року № 1710/2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» станом на 17 жовтня 2017 року фінансові зобов'язання ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 24 листопада 2015 року в реєстрі № 3886 виконані в повному обсязі - сплачено 1 529 911,06 грн. (а.с. 117).

Позивач просила про визнання особистою приватною власністю квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Згідно із ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

На підтвердження внесення особистих коштів позивачем надано квитанцію № 737/з26 від 24 липня 2012 року, за якою переказано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» кошти в розмірі 14 941,98 грн. за цільові іменні забезпечені облігації згідно договору купівлі-продажу облігацій № БВ-45-12/3 від 06 березня 2012 року (а.с. 22), квитанцію №1343/з14 від 22 серпня 2012 року про переказ на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» гроших коштів в розмірі 27 247,14 грн. за цільові іменні забезпечені облігації згідно договору купівлі-продажу облігацій № БВ-45-12/3 від 06 березня 2012 року (а.с. 21), квитанцію від 09 січня 2013 року, якою підтверджено сплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» грошових коштів в розмірі 6 900,00 грн. за купівлю квартири згідно попереднього договору купівлі-продажу № 2659 (а.с. 18), квитанцію № 68312/з14 від 06 лютого 2013 року про сплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» грошових коштів в розмірі 6 673,44 грн. за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2012 року № 2659 (а.с. 20) та квитанцію від 29 серпня 2013 року, якою підтверджено сплату на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» 1 300,00 грн. в оплату за ЖКП (а.с. 17).

Отже, до реєстрації шлюбу позивачем сплачена частина вартості квартири АДРЕСА_1, у сумі 55 762,56 грн. (а.с. 17, 18, 20, 21, 22).

Після реєстрації шлюбу позивачем сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» кошти у сумі 945 467,83 грн.за купівлю квартири за попереднім договором від 28 грудня 2012 року, що підтверджується квитанцією № 12815484 від 21 липня 2015 року (а.с. 19).

На підтвердження джерела походження коштів у сумі 945 467,83 грн. позивачем надана розписка від 20 липня 2015 року, зі змісту якої вбачається, що вона отримала в дар від своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 950 000,00 грн. для оплати частини вартості квартири АДРЕСА_1 (а.с. 118).

В письмовій заяві відповідач підтверджує придбання квартири за отримані в дар від батьків позивача коштів.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову.

Відповідно до із ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки розмір зазначених в розписці позивача грошових коштів перевищує п'ятдесяти кратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір дарування необхідно було нотаріально посвідчувати. Тому суду не надано належного підтвердження, що вказана передача є подарунком грошових коштів особисту позивачу.

Також позивачем не доведено джерело походження решти сплачених грошових коштів у сумі 528 860,67 грн.(1 529 911,06 - 55 762,56-945467,83).

Отже, позивачем не доведено, що кошти на придбання спірної квартири, належали їй особисто, чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 57 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 16, 717, 718, 719 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, ст.ст.10, 11, 60,79, 88, 197, 209, 212, 213, 214-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 20 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна