н/п 2/490/2210/2017 Справа № 490/6107/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №№ 08/10/06 840 К-534 від 26.10.2006 року у розмірі 2203,71 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 60351,43 грн.

Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пені у розмірі 1049,25 грн. При цьому, просив звільнити від сплати штрафу та комісії.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

26.10.2007 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 8533,00 доларів США на строк до 25.10.2011 року із сплатою 10,00% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 26.10.2007 року між Банком і ОСОБА_2 укладений договір застави, згідно з яким в заставу переданий автомобіль марки ВАЗ, модель 2110 1, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

26.10.2007 року між Банком з ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 08/10/06 840 К-534 від 26.10.2006 року.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 2203,71 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 60351,43 грн., з яких:

-заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена: 200,42 дол. США;

-заборгованість по сплаті відсотків, у тому числі прострочена: 70,50 дол. США;

-заборгованість по сплаті комісії, у тому числі прострочена: 30,24 дол. США;

-пеня за прострочення сплати кредиту 5832,72 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 276,40 дол. США;

-штраф за порушення умов кредитного договору 853,30 дол. США.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підпунктами 2.2.1, 2.2.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати чергові платежі в сумі 201,00 доларів США щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Згідно п. 5.1 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування, банк нараховує відповідачу пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

У разі порушенням позичальником вимог п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору останній відповідно до п. 5.2 зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 за кожен випадок.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 08/10/06 840 К-534 від 26.10.2006 року, в тому числі щодо: повернення кредиту у сумі 8533,00 доларів США до 25.10.2011 року, сплати відсотків за користування кредитним коштами із розрахунку 10,00% річних, сплати інших платежів, передбачених договором, сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня).

Заборгованість відповідача перед банком за тілом кредиту у розмірі 200,42 дол. США та за відсотками у розмірі 70,50 дол. США підтверджена розрахунком та підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, з приводу нарахування заборгованості за комісією судом встановлено наступне.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16 вказано, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про споживче кредитування», укладення договору про споживчий кредит може бути пов'язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб. Частиною 2 даної статті передбачено, що до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належать: 1) договір оцінки майна споживача з метою визначення його кредитоспроможності; 2) договір оцінки майна споживача, що використовується для забезпечення виконання ним зобов'язань за договором про споживчий кредит; 3) договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов'язань за договором про споживчий кредит; 4) договір відкриття банківського рахунку, необхідного для отримання чи обслуговування наданого кредиту; 5) договори про надання нотаріальних та інших додаткових чи супутніх послуг у разі, якщо вони необхідні для укладення договору про споживчий кредит.

Тож, враховуючи зазначену правову позицію, суд приходить до висновку, що встановлення та нарахування банком комісії у розмірі 30,24 дол. США є незаконним, а тому в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у вказаному розмірі слід відмовити.

Як вбачається з позовної заяви позивачем нарахована пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 5832,72 грн., при цьому наданий розрахунок пені за період з 03.04.2014 року по 01.04.2015 року у розмірі 1049,25 грн. За такого, саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, при зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено, що до складу кредитної заборгованості відповідача входить штраф за порушення умов кредитного договору 853,30 дол. США.

У правовій позиції, висловленій у справі №6-2003цс15, вказано, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладене та дотримуючись положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також враховуючи положення ч.2 ст.549 ЦК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача лише пеню розмірі 1049,25 грн.

За такого, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту розмірі 200,42 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 70,50 дол. США, а всього 270,92 дол. США, а також пеню у розмірі 1049,25 грн.

Разом із тим, згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року (№ 761/1617/15-ц) зазначив, що відповідно до змісту ст. 533 ЦК України заборгованість за договором в іноземній валюті підлягає стягненню в сумі, що еквівалентна офіційному курсу гривні на день ухвалення судом рішення.

Отже, сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення.

Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту Національного Банку України офіційний курс гривні щодо долара США станом на 17.10.2017 року складає 26,42 грн.

Таким чином заборгованість відповідача за тідом кредиту та відсотками становить 270,92 дол. США х 26,42 = 7157,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає часткокому задоволенню.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі по 301,76 грн. з кожного.

Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 08/10/06 840 К-534 від 26.10.2006 у розмірі 270,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 7157,70 грн., та пеню у розмірі 1049,25 грн

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 301,76 грн. з кожного.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова