Провадження № 6/537/90/2017
Справа № 2-2962/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області подання старшого державного виконавця Крюківського ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державного виконавця Крюківського ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання своїх зобовязань, покладених на нього виконавчим документом №2-2962, який виданий Крюківським районним судом м.Кременчука 05.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні Крюківського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження 22423986 з виконання виконавчого листа № 2-2962 виданий 05.10.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки Анни, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Сніжани, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку її (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 26.08.2010 року. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 08.11.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця. ОСОБА_2 станом на 31.07.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 102 193,64 грн., однак кошти по рішенню суду не сплачує. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Старший державний виконавець Крюківського ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, направив до суду заяву відповідно до якої подання підтримує та просить розглянути його у її відсутність.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Теоретично невиконання зобов'язання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби і подібне. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання і має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, державний виконавець не надав доказів, які свідчили б про те, що боржник саме ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом, відсутні докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника на яке може бути звернено стягнення, а також відсутні відомості щодо обізнаності боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження, відомостей щодо наявності у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) та підтвердження наявності наміру виїзду за кордон.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б встановлювали в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду та чому саме цей вид обмеження повинен бути застосований до боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань є необгрунтованимта задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст. 30, 124 Конституції України, ст..377-1 ЦПК України, ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Крюківського ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Крюківський районний суд м.Кременчука, яка подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :