АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 766/5313/17
Номер провадження:22-ц/791/1323/17
Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорофєєва, 24» про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року до суду із зазначеним позовом звернулася ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2013 року вона проживала однією сімєю з ОСОБА_6 Разом із ОСОБА_6 вели спільне господарство та були повязані спільним побутом, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах. 02.03.2017 року ОСОБА_6 помер. Позивачка проживала з ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1, якою останній користувався на підставі ордеру. Після вселення ця квартира стала постійним місцем проживанням для позивачки. Вважаючи що вона як член сімї наймача набула права користування спірним жилим приміщенням, ОСОБА_5 звернулась до суду з вимогами про визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_5 членом сімї ОСОБА_6, який помер 02.03.2017 року. Визнано за ОСОБА_5 право користування квартирою №117 по вул. Дорофєєва,24, в м. Херсоні. Позивачку визнано наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_2.

Не погодившись з таким рішенням суду, виконавчий комітет Херсонської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що факт спільного проживання, та, як наслідок визнання позивачки членом сімї померлого, не підтверджений належними доказами окрім показань свідків. Довідка ОСББ «Дорофєєва,24» не є допустимим доказом проживання позивачки у певному місці, а також факту проживання позивачки з померлим саме як членом сімї. Крім того не надано відомостей щодо відсутності реєстрації шлюбу із іншими особами у ОСОБА_5 або ОСОБА_6, що взагалі виключає можливість проживання однією сімєю як чоловіка та жінки. Також представником позивача не наведено причин відсутності реєстрації позивачки у спірній квартирі. Відповідно до матеріалів справи, вона зареєстрована за іншою адресою. До матеріалів позову навіть не додана сторінка паспорту із реєстрацією останнього місця проживання позивачки. У звязку з чим, виконавчий комітет Херсонської міської ради просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість доводів виконавчого комітету Херсонської міської ради просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представниця виконавчого комітету Херсонської міської ради ОСОБА_7, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представниця ОСОБА_5 ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав доведеним, що позивачка постійно проживала однією сімєю з померлим ОСОБА_6, вела з ним спільне господарство та була вселена до квартири ОСОБА_6 як член сімї. Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі №6-60цс12 «… у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім'ї наймача. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання».

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Херсона. На підставі ордеру № 1085, виданого 23.10.1995 року виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів до цієї квартири вселився ОСОБА_6М.(а.с.36). Згідно свідоцтва про смерть серії І КГ № 230075 від 10.03.2017 року ОСОБА_6 помер 02.03.2017 року (а.с.5).

Звернувшись до суду із позовом ОСОБА_5 стверджувала, що вона проживала у вищеозначеній квартирі разом із наймачем ОСОБА_6 однією сім'єю, вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет та були повязані спільним побутом, а після його смерті брала участь у похованні.

На підтвердження своїх доводів позивачка надала до суду першої інстанції підписану головою правління ОСББ «Дорофєєва,24» ОСОБА_9 відповідь на запит адвоката від 12.04.2017 року, згідно якою у квартирі АДРЕСА_3 передуває ОСОБА_5, яка з її слів перебувала у фактичних шлюбних відносинах із наймачем квартири ОСОБА_6 (а.с.24).

Також, на клопотання позивачки судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які надали пояснення щодо відомих їм фактів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 07.03.2017 року голова правління ОСББ «Дорофєєва,24» ОСОБА_9 інформував Херсонського міського голову про те, що наймач квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 помер. Квартира зачинена та опечатана (а.с.62).

З акту, складеного 10.03.2017 року комісією у складі заступника начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, голови правління ОСББ «Дорофєєва,24» та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, що на час обстеження квартири наймач квартири № 117 ОСОБА_6 помер, у квартирі ніхто не проживає,сліди проживання чи перебування інших осіб у квартирі відсутні. Квартира перебуває у вкрай незадовільному санітарно-технічному стані, захаращена сміттям. Газопостачання відключено. За квартирою рахується значна заборгованість зі сплати комунальних платежів (а.с.63).

Згідно із відомостей, що містяться у реєстрі прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_4, де і зареєстрована з сином, донькою та онуком (а.с.127,128).

З огляду на обставини, які вбачаються із наданих сторонами доказів, колегія суддів доходить висновку про те, що ОСОБА_5 належно не довела суду того, що вона в установленому порядку, зі згоди наймача квартири ОСОБА_6 вселилась до житлового приміщення у якості члена сім'ї наймача, тривалий час проживала у квартирі разом із ОСОБА_6, мала з ним усталені стосунки, вела спільне господарство та мала спільний бюджет. Наявні у справі докази містять суперечливу інформацію, яка не дає підстав для однозначного висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_13

Так, представником ОСОБА_5 апеляційному суду були надані також у якості доказів паспорти на побутову техніку, яка зі слів представника була придбана у період спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та фотокопії квитанцій по сплаті за електроенергію у квартирі АДРЕСА_3.(а.с.134-142), також переписка померлого ОСОБА_6 з органами прокуратури(а.с.145,146). Також надані документи , повязані із похованням ОСОБА_6М.(а.с.153,154,170-176). Проте, ці документи не містять будь-якої інформації щодо предмету доказування. Із документів, які стосуються поховання ОСОБА_6 вбачається, що замовлення послуг та їх оплату здійснював ОСОБА_12, а не ОСОБА_5 Пояснення ОСОБА_12, допитаного апеляційним судом у якості свідка про те, що оформити документи на себе його попросила ОСОБА_5 через переоформлення нею паспорта, колегія не може взяти до уваги, оскільки цей факт документально не підтверджено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у позові на підставі п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким ОСОБА_5 у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3