УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу.

Відповідно до ст.96 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, серед іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості .

Виходячи зі змісту заявлених вимог, які викладені у заяві ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3096,79 грн. боргу за не обліковану електричну енергію.

Відповідно до п. 9, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової допомоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника: документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватись обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок ( у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо, заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу. (п.1 ч.3 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, оскільки у розумінні положень ст. 96 Цивільного процесуального кодексу України стягнення боргу за не обліковану електричну енергію не відноситься до такої категорії вимог, за якими може бути виданий судовий наказ, а доведення вини боржника в порушенні Правил користування електричною енергією є окремими предметом доказування, що не позбавляє права заявника звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.96, 100, 101, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу.

Роз'яснюю, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку. (ч.2 ст.101 Цивільного процесуального кодексу України)

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я