Справа № 460/4993/15-ц
Провадження №2/460/300/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 10 серпня 2002 року у Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №13.

Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

16.12.2011 року між ними було укладено шлюбний договір.

Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за харатером та життєвими позиціями люди. Тривалий час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, заявлений позов визнала, просить такий задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 серпня 2002 року у Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І -СГ №122864 від 10 серпня 2002 року.

Від спільного подружнього життя з відповідачем у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І -СГ №285114 від 20 червня 2003 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І -СГ №332879 від 21 травня 2004 року.

16.12.2011 року між сторонами було укладено шлюбний договір. Відповідно до п.15, 16 вказаного договору, у разі розірвання шлюбу, майно підлягає розподілу між ними згідно п.п.6-146 цього договору. Після розірвання шлюбу дружина залишається на своєму дівочому прізвищі - «Садовяк», діти залишаються проживати з матір"ю.

Як зясовано в судовому засіданні позивач втратив до відповідача почуття любові і поваги, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя з відповідачем є не можливе.

З урахуванням наведеного, слід прийти до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати.

Відповідно до умов шлюбного договору відповідач залишається на своєму дівочому прізвищі - «Садовяк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 3,10,27,31,113,208-210,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 110-112 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 10 серпня 2002 року у Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №13 - розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили

Після розірвання шлюбу, прізвище відповідачу залишити «Садовяк».

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Швед Н.П.