Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Словянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, яка мотивована тим, що 12.04.2003 року померла мати позивача, ОСОБА_2, 20.12.2008 року помер батько позивача ОСОБА_3. За життя батькам позивача, позивачеві та ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на житло та Договору про обмін від 23.11.1996 року. Оскільки ОСОБА_4 у квартирі не проживала, то рішенням суду від 16.02.1999 року було визнано частково недійсними Свідоцтво про право власності на житло та Договір обміну відносно ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_2 батько позивача прийняв спадщину і подав нотаріусу відповідну заяву. Була заведена спадкова справа, проте спадщину він не оформив. Позивач після смерті свого батька прийняв спадщину та звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус надав позивачеві розяснення від 09.08.2017 року, у якому вказав, що після визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору обміну, інші співвласники не звернулись до БТІ щодо перерозподілу часток та не замінили правовстановлюючий документ. Крім того, у правовстановлюючому документі не зазначені частки співвласників. ОСОБА_4 померла 01.12.2002 року, спадкоємці відсутні, тому визначити розмір часток співвласників неможливо.

Просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири №13 в житловому будинку №7 по пров. Парковому в м. Словянську на підставі договору про обмін від 23.11.1996 року, та на 2/3 частки квартири №13 в житловому будинку №7 по пров. Парковому в м. Словянську в порядку спадкування після батька ОСОБА_3, померлого 20.12.2008 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, та його представник, ОСОБА_5, не зявилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач Словянська міська рада Донецької області, відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 731034 від 14.04.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 померла 12.04.2003 року у м. Словянську Донецької області.

Після смерті ОСОБА_2 Першою Словянською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлої за №1345/2003. З заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 до нотаріальної контори звернувся її чоловік, ОСОБА_3

20.12.2008 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО №337163, виданим ВРАЦС по м. Словянську Словянського МУЮ Донецької області від 22.12.2008 року.

Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_2.

Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІІ-НО № 393945 від 07.01.1978 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3 та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України.

Спадкова справа до майна померлого 20.12.2008 року ОСОБА_3 заведена державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори. Як видно з дослідженої в судовому засіданні зазначеної спадкової справи, 12.05.2009 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Інших спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, немає.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, відмовлено, позивачеві надано «розяснення щодо спадщини» від 09.08.2017 року, у якому вказано, що після визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору обміну, інші співвласники не звернулись до БТІ щодо перерозподілу часток та не замінили правовстановлюючий документ.

Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на дану квартиру за позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

11.11.1996 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 приватизували чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та після приватизації 23.11.1996 року уклали договір обміну житлом, за яким стали власниками квартири АДРЕСА_5.

Рішенням Словянського міського суду від 16.02.1999 року свідоцтво про право власності від 11.11.1996 року та договір обміну житлом від 23.11.1996 року були визнані частково недійними відносно ОСОБА_4

01.12.2002 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.07.2017 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.08.2017 року, інформація щодо наявності спадкової справи після її смерті у Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до довідки КП «БТІ» м. Словянська від 02.10.2017 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, по 1/4 частці на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу від 23.11.1996 року, належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 16.02.1999 року відповідна реєстрація перерозподілу часток та заміна документу на право власності проведена не була.

За життя спадкодавець не встиг відповідно до діючого законодавства зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру.

Дана обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру.

Оскільки на теперішній час відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилась у звязку з його смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1259, 1268 ЦК України, п. 3.14 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/3 частку квартири №13 в житловому будинку №7 по провулку Парковому в місті Словянську Донецької області, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., на підставі Договору про обмін від 23.11.1996 року, реєстровий №6918.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 2/3 частки квартири №13 в житловому будинку №7 по провулку Парковому в місті Словянську Донецької області, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, який помер 20.12.2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6