АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/82/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1399/К/17 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія 52 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Бондар Я.М.

секретар: Кислиця І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» -

ОСОБА_3,

представника третьої особи Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва і фінансів ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва і фінансів ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про визнання незаконним звільнення з роботи, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі за попередньою посадою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»(далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва і фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, про визнання незаконним звільнення з роботи, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі за попередньою посадою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що він працював на підприємстві відповідача на посаді старшого змінного майстра фасонносталеливарного цеху ливарно-кузнецького виробництва, та був звільнений з займаної посади 16.12.2015 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки воно проведено з порушенням ст.ст. 5-1, 40, 42, 43 КЗпП України, зокрема: його на підставі поданої ним заяви від 30.06.2015 року не переведено на посаду начальника зміни фасонносталеливарного цеху ливарно-кузнецького виробництва, тоді як на цю посаду переведено іншого працівника, який має більш низьку кваліфікацію, у звязку з чим порушено його переважене право на залишення на роботі, як працівника, що має безперервний стаж роботи більше 15 років, утримує двох неповнолітніх дітей та непрацюючу дружину за відсутності в сімї інших робітників із самостійним заробітком, та за відсутності згоди профспілкової організації, членом якої він є.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати незаконним його звільнення з роботи 16 грудня 2015 року за скороченням штату працівників згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 16 грудня 2015 року №1249/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штатів ОСОБА_1В.», яким його було звільнено з посади старшого змінного майстра основної виробничої ділянки (виробництво) фасонносталеливарного цеху ливарно-кузнецького виробництва за скороченням штату працівників та відмовою від працевлаштування згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУкраїни; поновити його на роботі на посаду старшого змінного майстра основної виробничої ділянки (виробництво) фасонносталеливарного цеху ливарно-кузнецького виробництва; стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 120762,36 грн.; відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що вирішуючи спір, суд дійшов передчасного висновку про дотримання відповідачем вимог діючого законодавства при його звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України, залишивши поза увагою те, що відповідачем порушене передбачене ст. 42 КЗпП України його переважне право на залишення на роботі порівняно з іншими трьома працівниками, посади яких скорочено та які мають більш низьку кваліфікацію та продуктивність праці. Не враховано цього й при працевлаштуванні цих працівників на введені за штатним розписом нові посади начальника зміни. Також зазначив, що не зважаючи на його заяву, в якій він висловив намір зайняти нову посаду начальника зміни, суд не дослідив чи пропонував відповідач вказану посаду йому й чому ним не було запропоновано всі вакантні посади по підприємству. Крім того, посилаючись на те, що рішення профспілкової організації про відмову в його звільненні є обґрунтованим, оскільки містить правове обґрунтування такої відмови з посиланням на норми КЗпП, вважає, вважає, що відповідач, у відповідності до приписів ст. 43 КЗпП України, не мав права на його звільнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на необґрунтованість заявлених в ній доводів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача на посаді старшого змінного майстра фасонносталеливарного цеху ливарно-кузнецького виробництва.

З 24.09.2015 року наказом № 719 від 26.06.2015 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» внесено зміни до штатного розпису фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та виведено зі штатного розпису посаду старшого змінного майстра основної виробничої ділянки в кількості 4 одиниць та введено нову посаду начальника зміни в цьому цеху в кількості 4 одиниць.

Згідно з наказом № 1249/л від 16.12.2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників (а.с. 3 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності звільнення ОСОБА_1 з роботи у звязку із скороченням штату працівників та не обґрунтованості відмови профспілкової організації у наданні згоди на його звільнення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах № 6-40цс15 від 01 квітня 2015 року, № 6-491цс15 від 01 липня 2015 року, № 6-1264цус17 від 09 серпня 2017 року, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися при застосування загальними місцевими судами таких норм права.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 стали зміни в організації виробництва і праці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які були викликані виробничою необхідністю у зв'язку з впровадженням виробництва лиття за технологією з використанням холодно-твердіючих сумішей, підвищення ефективності організації управління процесами у фасонносталеливарному цеху ливарно-ковальського виробництва, для підвищення мотивації посадових осіб ФСЛЦ, відповідальних за збереження і раціональне витрачання товарно-матеріальних цінностей, з метою оптимізації управління виробничими процесами в ФСЛЦ ЛКВ центрального департаменту по утриманню та ремонтам, що зумовило зміни в шатному розкладі підприємства та скорочення штату та чисельності робітників, ливарно-ковальського виробництва, про що генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», було видано наказ № 719 від 26.06.2015 року (а.с. 25-28 т.2).

За цим наказом було внесено зміни в організаційну структуру управління та штатний розклад ливарно-ковальського виробництва, а саме: виключено із штатного розпису фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва підприємства 4 штатні одиниці старшого змінного майстра основної виробничої ділянки, 4 штатні одиниці змінного майстра виробничої дільниці вогневих робіт та відгрузки; 1 штатну одиницю майстра виробничої ділянки, 2 штатні одиниці старшого змінного майстра основної виробничої дільниці виплавки електросталі в електропечах, розливки сталі, 2 штатні одиниці змінного майстра виробничої ділянки формовочної, вибивочної дільниці та заливки (в кокіль) та введено нові 4 штатні одиниці начальника зміни, починаючи з 24.09.2015 року.

15 липня 2015 року видано розпорядження по ЛКВ №2566 «Про вивільнення працівників», відповідно до якого на виконання наказу № 719 від 26.06.2015 року рішенням адміністрації скасована посада старшого змінного майстра виробничої ділянки (виробництва).

Листом-повідомленням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 17.07.2015 року Криворізький міський центр зайнятості Дніпропетровської області повідомлено про заплановане вивільнення працівників за посадами, в тому числі і за посадою, яку займав позивач ОСОБА_1

17 липня 2015 року попередженням №16 про наступне звільнення з пропонуванням іншої роботи позивача ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом наказу №719 та розпорядженням №2566, а також запропоновано вакантні посади у кількості 32 одиниці та запропоновано дати згоду на переведення на іншу роботу в межах підприємства, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства. Відповідно акту №9 від 17 липня 2015 року позивач надав згоду на ознайомлення з умовами праці по вакантній робочій посаді «складач поїздів ЦЕЗТ», а також виявив бажання звернутися до копрового цеху щодо можливого працевлаштування за професією «бригадир на дільницях основного виробництва копрового цеху». Однак у встановлені строки зазначені структурні підрозділи не відвідав, особисту заяву про переведення не подав, чим фактично відмовився від переведення на обрані ним вакантні робочі посади. (а.с.63-64 т. 1).

17 вересня 2015 року позивачу повторно запропоновано вакантні посади у кількості 13 одиниць та запропоновано дати згоду на переведення на іншу роботу в межах підприємства, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства, однак ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу в межах підприємства відмовився, про що складено акт №12 від 17 вересня 2015 року (а.с. 65 т. 1).

23 жовтня 2015 року позивачу втретє запропоновано вакантні посади у кількості 8 одиниць та запропоновано дати згоду на переведення на іншу роботу в межах підприємства, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства. Відповідно до акту №15 від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 надав згоду на ознайомлення з умовами праці на вакантних робочих посадах«оператор конвертерного цеху» та «сортувальник-здавач металу переробки металопродукції». Проте, у встановлені строки структурний підрозділ ОСОБА_1 не відвідав, особисту заяву на переведення на обрані ним вакантні робочі посади не надав (а.с.66 т. 1).

Крім того, 11 листопада 2015 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на адресу профспілки, членом якої є позивач ОСОБА_1 направлено подання про звільнення позивача з зазначенням обставин процедури вивільнення та її підстав (а.с.6-8 т.1).

Отже, встановивши, що позивач ОСОБА_1 попереджувався відповідачем за 2 місяці про наступне вивільнення, йому було запропоновано всі вакантні посади, які є або зявилися на підприємстві з дня попередження позивача про вивільнення до дня розірвання з ним трудового договору, від яких він відмовився, а також те, що відповідач за отриманням згоди на звільнення звернувся до профспілкової організації, членом якої він є, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, врегульованої положеннями ч.2 ст. 40, ст. ст. 43, 49-2, КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги позивача, що він має переважне право на залишення на роботі на посаді начальника зміни фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва підприємства на правильність висновків суду не впливає, оскільки при його звільненні були скорочені всі наявні вакансії старшого змінного майстра виробничої ділянки (виробництва), а переважне право на залишення на роботі не може бути застосовано по відношенні до посади начальника зміни фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва підприємства, яка є нововведеною замість скороченої.

Крім того, посадова інструкція начальника зміни фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва підприємства не є тотожною посадовій інструкції старшого змінного майстра виробничої ділянки (виробництва), оскільки така посада є керівною та містить значно ширше коло обовязків працівника й для її зайняття потрібні не тільки наявність повної чи базової вищої освіт відповідного напрямку (спеціаліст або бакалавр), але й стаж роботи за спеціальністю не менше2-х років (п. 1.1 посадової інструкції).

Враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено, що у позивача ОСОБА_1 немає наявності досвіду роботи керівником, тоді як посада начальника зміни фасонносталеливарного цеху ливарно-ковальського виробництва підприємства, на зайняття якої він претендує, вимагає цього, колегія суддів вважає, що в такому разі він не можу претендувати на посаду вищу, ніж ту, яку він займав на час звільнення, оскільки призначати працівників на керівні посади є прерогативою роботодавця з урахуванням їх кваліфікації, досвіду, особистих якостей тощо.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про обовязок відповідача запропонувати йому вакантну посаду начальника зміни, колегія суддів вважає безпідставними.

Спростовуються матеріалами справи також й доводи відповідача про те, що відповідач не запропонував йому всі вакантні посади на підприємстві, оскільки цей обовязок було виконано відповідачем в повному обсязі й позивачу тричі пропонувалися наявні вакантні посади 17 вересня, 23 жовтня та 11 листопада 2015 року. Що стосується інших вакантних посад на підприємстві, які існували протягом періоду його вивільнення, зокрема: спеціаліст з розвитку персоналу департаменту з персоналу, начальник енергетичного відділу департаменту з інвестицій та інжинірингу, оператор пульту управління доменного цеху № 2, газівник коксових печей коксового цеху № 1, то ці посади, згідно даних довідки відповідача від 31.10.2017 року, не пропонувалися позивачу, оскільки не відповідали його рівню кваліфікації та досвіду роботи.

Оскільки наявність інших вакантних посад по підприємству відмінних від запропонованих відповідачем, які б він міг зайняти згідно свого кваліфікаційного рівня, не встановлена, колегія суддів вважає, що відповідач вважається таким, що виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника ОСОБА_1 в повному обсязі.

Не погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги позивача про порушення відповідачем ст. 43 КЗпП України, оскільки судом першої інстанції оцінена обґрунтованість незгоди профспілкової організації на звільнення позивача, виходячи із загальних принципів права та засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення слова обґрунтований. Крім того, така оцінка здійснена судом після перевірки відповідності рішення профспілкової організації нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника ОСОБА_1, його ділових та професійних якостей.

Таким чином, відсутність згоди профспілкової організації на звільнення працівника саме по собі не може свідчити про відсутність підстав для звільнення такого працівника без оцінки такої незгоди як доказу по справі.

Відповідно до виписки з протоколу засідання профкому №37 від 26 листопада 2015 року, профком з посиланнями на норми ч.2 ст.42 КЗпП України прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має переважне право на залишення на роботі перед співробітниками, так як у нього на утриманні знаходиться дві неповнолітні дитини та дружина і в його родині немає інших працівників з самостійним заробітком, безперервний стаж роботи на підприємстві більше 15-ти років і відмовив у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9-10 т. 1).

Отже, встановивши, що доводи наведенні в рішенні профспілкової організації про відмову в дачі згоди на розірвання трудового договору, не відповідають дійсним обставинам справи, не мають доказів порушення порядку та процедури вивільнення позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість цього рішення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові № 6-703цс15 від 01.07.2015 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при вирішенні аналогічних справ.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: