Справа № 344/3530/17
Провадження № 22-ц/779/1530/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) із заборгованості по несплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 із позовом про стягнення неустойки (пені) з заборгованості по несплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що у звязку із невиконанням ОСОБА_3 рішення Івано-Франківського міського суду від 30.05.2016 року, за яким його зобовязано сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, за період з 11.12.2015 року по 31.012017 року утворилась заборгованість у розмірі 17 384,89 грн. Посилаючись на те, що вона за законодавством має право на одержання неустойки (пені) із заборгованості по сплаті аліментів, просила стягнути з відповідача на свою користь 5 235,10 грн пені із заборгованості по несплаті аліментів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 235,10 грн пені від суми несплачених аліментів за період з 11.12.2015 року по 31.01.2017 року. Цим же рішенням постановлено стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 640 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм чинного законодавства України, а також на неповне зясування дійсних обставин справи. Зокрема, зазначає апелянт, судом не було враховано того, що його вини у несплаті аліментів немає, оскільки обовязок своєчасності відрахувань від заробітної плати працівника покладається виключно на роботодавця і виключає обовязок працівника у здійсненні контролю за належними діями свого роботодавця. Також апелянт звертає увагу суду на те, що з метою досудового врегулювання спору він неодноразово приїжджав по місцю проживання позивача, однак остання умисно уникає будь-яких контактів з ним, не дає можливості бачитись з дитиною та не повідомляє банківських реквізитів для зарахування аліментів. На думку апелянта, таку поведінку позивач застосовує з метою штучного збільшення боргу по сплаті аліментів. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ОСОБА_3 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився з невідомих причин, хоча судове повідомлення було вручено у встановленому законом порядку завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила. Додатково пояснила, що ОСОБА_3 про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів знав, оскільки оскаржив його в апеляційному порядку. Позивачка зазначила, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів відповідач жодного разу не пропонував їй визначити порядок отримувати кошти на утримання дитини у добровільному порядку. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його в силі.

Вислухавши доповідача, пояснення позивачки, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як зазначено у частині першій статті 196 Сімейного Кодексу України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів.

В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема: у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Отже, за аналогією з цивільним законодавством України у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку із цим на неї покладено тягар доказування протилежного.

Якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком тяжкої хвороби, іншої незалежної від нього обставини, право на неустойку у одержувача не виникає.

В даному випадку встановлено, що ОСОБА_3 був обізнаний, що згідно судового рішення, яке набуло законної сили, і яке є обов'язковим до виконання, він повинен сплачувати аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини. Цієї обставини він фактично не оспорює. Посилання боржника на те, що він шукав можливість виконувати це рішення в добровільному порядку, але у цьому йому чинились перешкоди батьками позивачки, належними та допустимими доказами не підтверджено. Тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_5