У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він та відповідач ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано 14 січня 2011 року.

За виконавчим листом виданим 05 березня 2009 року на підставі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, по справі № 2-64/09, з позивача в користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час звернення до суду позивач перебував у зареєстрованому 12 листопада 2011 року, актовий запис за № 469, у відділі ДРАЦС у по м. Шостка Шосткинського міськрайнного управління юстиції Сумської області, шлюбі з громадянкою ОСОБА_7 Під час шлюбу, у позивача з ОСОБА_7 народилось двоє дітей - донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьком дітей в свідоцтві про їх народження вказано позивача.

За рішенням від 16 лютого 2016 року Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позивача в користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитиною свого повноліття.

Обидва виконавчі листи Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей перебувають на виконанні в бухгалтерії за місцем роботи позивача і утримання аліментів здійснюється шляхом відрахування із заробітної плати позивача. При цьому позивач зазначив, що за двома виконавчими документами з позивача примусово утримується 7/12 частини його заробітної плати, що є значно більшим аніж 1/2 її частка та суперечить припису ст. 70 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не має перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути визначена працівнику, у тому числі і в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Вказуючи на те, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати у вигляді аліментів перевищує визначений законодавством 50 % загальних утримань за виконавчими документами позивач, посилаючись на положення статті 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням суду на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів його доходу на 1/6 частину заробітку.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі № 2-64/09, з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року по 14 січня 2011 року, являються батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист.

На момент розгляду справи позивач перебував у зареєстрованому 12 листопада 2011 року шлюбі з ОСОБА_7

В даному шлюбі у позивача народилось двоє дітей - дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2016 року з позивача на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов плавильного висновку про те, що реєстрація у 2011 році другого шлюбу та поява у позивача в 2012 та 2014 роках ще двох малолітніх дітей вказує на те, що його сімейний, а отже і матеріальний стан зазнали змін, тому є підстави для зменшення розміру аліментів.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд неправильно застосував ст. 192 СК України є безпідставними та суперечать встановленим у справі обставинам.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г Іваненко

А.О. Леванчук