Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2017 Справа №607/5933/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй належить квартира №30 за адресою: м. Тернопіль, вул. Карпенка, 23. 05 березня 2013 року у квартирі за вказаною адресою була зареєстрована відповідач по справі зведена сестра позивача ОСОБА_2 Протягом останніх 14 років відповідач не проживає у вказаній квартирі, її особисті речі та майно відсутні, оплату за комунальні та інші послуги не вносить, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №30, що розташована по вул. Карпенка, 23 в м. Тернополі.

Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подала.

Тому, суд в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сусідами позивача, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 більше пяти років не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Згідно договору дарування квартири, посвідченого 25 березня 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар двокімнатну квартиру №30, що знаходиться в будинку №23 по вул. М. Карпенка у м. Тернополі.

Як вбачається із довідки №312 від 11 квітня 2017 року, виданої ДП «1» ЖЕК 13 ЖБК, ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_7 Про даний факт також свідчить запис у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих у будинку по вул. Карпенка, 23/30.

Відповідно до акту, складеного 10 березня 2017 року комісією в складі представників ДП 1 ЖЕК 13 ЖБК, при обстеженні квартири АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрована, але не проживає за вищевказаною адресою, про що стверджують свідки сусіди.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З проаналізованих в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 більше одного року без поважної причини відсутня по місцю проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Тернопіль.

Відповідач не здійснює оплату комунальних послуг за вже вказаною адресою, її особистих речей у приміщенні квартири немає.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем доведений факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 в м. Тернопіль понад один рік без поважних причин, а тому має місце порушення останнім житлових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №30, що розташована по вул. м. Карпенка, 23 в м. Тернополі.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір.

Керуючись ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №30, що розташована по вул. Карпенка, 23 в м. Тернополі.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640,00 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддяОСОБА_8