Справа № 629/2393/17
Номер провадження 2/629/1224/17
РІШЕННЯ

ІМНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Білик В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, у якому зареєстрований і проживає. В даному житловому будинку також зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_2, яка з 2012 року не проживає в ньому. Однак комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, він змушений оплачувати їх самостійно. У житловому будинку відсутні її особисті речі, кореспонденції за даною адресою вона отримує. Протягом усіх цих років відповідач проживає окремо, з ним не спілкується, знятися з реєстрації в добровільному порядку не бажає. Перешкод у користуванні житловим будинком він відповідачу не чинив. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним житловим будинком не користується понад 4 роки, без поважних причин. Зазначені обставини підтверджуються актом комісії у складі депутата Краснопавлівської селищної ради по в/о №4, дільничного інспектора поліції, двох сусідів, від 23.06.2017 року. В зв'язку з чим звернувся до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки не має можливості самостійно пересуватися без сторонньої допомоги у зв'язку із захворюванням.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі та проживала у вказаному будинку. Їй відомо, що ОСОБА_1 хворіє та не може самостійно пересуватися. На даний час вона приживає за іншою адресою. Чи належить ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, їй не відомо, знає від позивача, що вказаний будинок йому подарувала його бабуся.

16.08.2017 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що саме ОСОБА_1 є власником вказаного домоволодіння, а також, що в акті від 23.06.2017 року відсутня інформацію про те, що вона дійсно більше 6 місяців не проживає в домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 статті 158 передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки Краснопавлівської селищної ради №1171/11-17 від 26.06.2017 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: колишню дружину ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно акту складеного комісією у складі депутата Краснопавлівської селищної ради по в/о №4 Алфімовою Є.В., дільничного інспектора поліції Гоміна О.П., сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_7, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, але фактично за даною адресою не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Зазначеними правами позивач особисто не скористався.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом не надано доказів на підтвердження права власності на домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1,в якому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та недоведено позивачем, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою понад шість місяців, наданий акт, на який посилається відповідач, свідчить лише про те, що на час його складення 23.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 за вказаною адресою були відсутні.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,57,60,61,209,212,213,215,218 ЦПК України,суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Ткаченко