Провадження № 22-ц/779/1454/2017
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини і графіку зустрічей з нею, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини і графіку зустрічей з нею.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2017 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також визначено порядок участі батька у спілкуванні з донькою та її вихованні шляхом систематичних побачень у першу та третю суботу місяця з 15.00 год до 18.00 год; в день народження доньки з 12.00 год до 16.00 год у присутності матері ОСОБА_4 та за бажанням дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення в частині визначення зустрічей з дитиною в присутності матері ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому місцевим судом не враховано, що після розлучення між сторонами склались неприязні стосунки, всі намагання поспілкуватися з дитиною закінчувались конфліктами. Відтак, на його думку, з метою уникнення конфліктних ситуацій, побачення з дитиною повинні відбуватися в присутності сторонньої особи або без присутності матері. Однак, його доводів суд до уваги не взяв.

З цих підстав апелянт просив рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 5 серпня 2008 року народилася дочка ОСОБА_5. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2017 року шлюб між ними розірвано, малолітню дочку залишено на виховання матері.

Зясовано, що між сторонами не досягнуто домовленості стосовно виховання і спілкування батька з дитиною.

За змістом ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку від 6 квітня 2017 року № 245 про встановлення порядку участі батькові ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, комісія вважала за доцільне встановити батькові періодичні побачення з дитиною у присутності матері. При цьому, як вбачається з його змісту, відповідно до інформації про індивідуальне психологічне обстеження ОСОБА_3 від 3 січня 2017 року у дитини позитивне ставлення до себе і родини, негативне - до батька. За проективними методиками емоційна близькість з матірю, тіткою, дядьком, бабусею, дідусем, повністю відсутній емоційний контакт з батьком (а.с.63-66).

За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, особисті відносини дитини з обома батьками, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо проведення ОСОБА_1 зустрічей з дитиною в присутності матері.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Водночас не може слугувати новим доказом, який містить інформацію про обставини, що мають значення для справи, аудіозапис, про долучення якого як речового доказу до матеріалів справи, просив в засіданні апеляційного суду відповідач.

Зясовано, що такий не є належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду вбачається, що аудіозапис здійснено ним до ухвалення оскаржуваного рішення. При цьому будь-яких поважних причин щодо неможливості подання такого до суду першої інстанції апелянтом не зазначено.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_6