АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/327/17Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/789/1277/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ходоровський М. В., Ткач З. Є.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника апелянта ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яку подає його представник ОСОБА_1 на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агріка» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа публічне акціонерне товариство «Промислово-фінансовий банк» про переведення прав та обовязків покупця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ТзОВ «Агрофірма «Агріка» звернулось до Зборівського районного суду із даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої просила накласти арешт на будівлю консервного цеху та будівлю цехів меду, гірчиці та хрону, що знаходяться за адресою Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Бродівська, будинок 1.

Заявлені вимоги вмотивовано тим, що вищевказані приміщення належать ОСОБА_4 Та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Вказані особи будучи власниками нерухомого майна, мають можливість в будь-який час розпоряджатися ним, зокрема продати чи іншим чином відчужити дане майно, що призведе до ускладнення або зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року клопотання задоволено.

Накладено арешт на будівлю консервного цеху, що знаходиться за адресою Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Бродівська, будинок 1/1.

Накладено арешт на будівлю цехів меду, гірчиці та хрону, що знаходиться за адресою Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Бродівська, будинок 1/2.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що подана позивачем заява про забезпечення позову не мотивована та не підписана. Просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник позивач в судовому засіданні заперечила апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до ускладнення розгляду справи, порушення справ позивача.

З таким висновком колегія суддів не погоджується.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яка вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що подана заява про забезпечення позову зареєстрована Зборівським районним судом від 11.10.2017 року, не підписана представником ТзОВ «Агрофірма «Агріка» та не зазначено дату її подання, однак на дані порушення суд увагу не звернув.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що звертає увагу судів на те, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову, не надав належної оцінки та не перевірив доводи та докази позивача що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладаючи арешт на майно суд не зазначив кому належить майно на праві власності та не зазначив харектеристик обктів нерухомого майна згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того суд задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до ускладнення розгляду справи ,що суперечить ст.151 ЦПК України, яка не передбачає таких підстав.

За таких обставин висновок суду про забезпечення позову є необгрунтованим, ухвала суду підлягає скасуванню.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яку подає його представник ОСОБА_1 на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року задовольнити частково.

Ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року скасувати та передати питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5