Номер провадження: 22-ц/785/6583/17
Номер справи місцевого суду: 521/4731/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків автомобіля,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків автомобіля, посилаючись на те, що 10 вересня 2014 року був укладений договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Corolla, 2010 року випуску, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В процесі подальшої експлуатації придбаного автомобіля була виявлена його несправність у вигляді надмірного споживання моторного мастила. Про даний недолік, відповідач не попереджав її, відмовився усунути дану несправність автомобіля, через що позивачка була змушена за власні кошти здійснити ремонт автомобіля. Для доведення даної обставини, ОСОБА_3 було замовлено проведення дослідження технічного стану двигуна автомобіля, придбаного нею у відповідача. Згідно отриманого експертного висновку, на момент укладення договору купівлі-продажу від 10.09.2014 року, виявлена несправність двигуна вже існувала через перегрів двигуна або використання неякісного моторного мастила.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 витрати на усунення недоліків автомобіля в розмірі 49 933,73 грн., стягнути витрати на проведення авто-технічного висновку у розмірі 2000 грн., стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також судові витрати у розмірі 641,60 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків автомобіля задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на усунення недоліків автомобіля у розмірі 49933,73 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2,подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушенні норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, та стягуючи на її користь з ОСОБА_2 витрати на відшкодування усунення недоліків автомобіля, суд першої інстанції виходив з того між сторонами, був укладений договір купівлі-продажу автомобілю.

Тому, суд прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги позивача, як покупця до продавця ОСОБА_2, є обґрунтованими та передбачені чинним законодавством України, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, 10 вересня 2014 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, що підтверджується довідкою рахунком (а.с. 10).

Від продажу автомобілю грошові кошти від ОСОБА_3 отримав відповідач ОСОБА_2, що підтверджується розпискою (а.с. 11).

Відповідно до довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та зареєстрована у реєстрі за № 1675 від 06 вересня 2014 року, ОСОБА_4, уповноважує ОСОБА_2, ОСОБА_5 продати, зняти з обліку у ДАЇ, автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Статтею 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, по справі за № 6-688 цс15, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним, відповідно до закону, договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Відповідно до ст.237 ч.1 ЦК України, представництвом є правовідношення в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.238 ч.1 ЦПК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Згідно з ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 3 ст.1006 ЦК України встановлено коло певних обовязків повіреного, згідно яких він зобовязаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;3) негайно передати довірителю все одержане у звязку з виконанням доручення.

Процесуальне становище ОСОБА_4, з яким у позивача фактично виник матеріально-правовий спір з продажу товару неналежної якості не визначено, ця особа не була залучена до участі у справі в якості відповідача, та до неї, як власника автомобіля взагалі не заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України.

Заявляючи позов, позивач у якості відповідача зазначила ОСОБА_2, який від імені власника автомобіля ОСОБА_4 та підставі наданої довіреності продав автомобіль Toyota Corolla, 2010 року випуску, ОСОБА_3

У процесі розгляду справи, у порядку ст. 33 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача та не відбулось залучення до справи як співвідповідача ОСОБА_4

Тобто, позивач не звертався з будь-якими вимогами до власника автомобілю.

Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції.

Скасування рішення в такому випадку не позбавляє права позивача на пред`явлення позову за захистом його прав до належного відповідача.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків автомобіля відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець