Справа № 588/761/17
№ провадження 2/588/444/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Камянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача у червні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 31.06.1997 року в с. Камянецьке Тростянецького району Сумської області померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) належного померлій відповідно до сертифікату серії СМ № 0061814. За життя померла склала заповіт, яким належне їй майно заповіла позивачу. Після смерті ОСОБА_4 позивач спадщину прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном, отримавши оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай).

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачубуло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) через розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у заповіті та правовстановлюючому документів. Зокрема, указано, що заповідачем є «Медвєдєва», у сертифікаті вказано «Медведєва», а у свідоцтві про смерті «Медведева»., що перешкоджає позивачу в оформленні її спадкових справ після смерті ОСОБА_4

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, яка померла 03.06.1997, право на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, із земель САПТЗТ ім.Ватутіна Тростянецького району Сумської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0061814 від 27.06.1996, виданий на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 26.05.1996 №307 та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.06.1996 за № 382 на імя ОСОБА_5.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились, представник позивача ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання не зявився. Камянська сільська рада Тростянецького району Сумської області подала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечила (а.с. 41).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

На підставі свідоцтва про смерть судом установлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що є часом відкриття спадщини (а.с. 16).

За життя ОСОБА_7 на день смерті проживала ІНФОРМАЦІЯ_2, склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконкому Камянської сільської ради Тростянецького району Сумської області 28.01.1993 року, яким остання все своє належне майно на момент смерті заповідала ОСОБА_8 (а.с. 18).

На підставі сертифікату серії СМ 0061814 ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТ ЗТ ім. Ватутіна, розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 17).

Відповідно до матеріалів архівної пенсійної справи на імя ОСОБА_4 остання працювала у колгоспі ім.Ватутіна з 01.01.1945 року по 01.01.1961 року.

Постановою приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 від 21.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), у звязку з невідповідністю у правовстановлюючих документах. Мотивуючи свою відмову, нотаріусом зазначено, що наданих документах для оформлення спадщини по різному вказано прізвище спадкодавця: у заповіті, посвідченому Камянською сільською радою, указано, що заповідачем є «Медвєдєва», у сертифікаті вказано «Медведєва», а у свідоцтві про смерті «Медведева» (а.с. 20).

Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48951997 від 04.09.2017 року, після смерті ОСОБА_4, померлої 31.05.1997 року, спадкова справа не заведена (а.с. 38,39).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 представник позивача обґрунтовано звернувся до суду.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 спірні правовідносини у цій справі регулюються нормами ЦК УРСР.

За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_11, яка є спадкоємцем за заповітом і силу статей 548, 549 ЦК УРСР набула право на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 31 травня 1997 року, оскільки вступила фактично в управління та володіння спадковим майном, а тому набула право на спадкове майно яке на момент смерті належало померлій.

На те, що розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про її смерть, заповіті та правовстановлюючому документі (сертифікаті на земельну частку (пай)) є результатом неоднакового перекладу прізвища «Медведева» з російської на українську мову, і що указані документи стосуються однієї особи, вказують, крім письмових доказів пояснення допитаних свідків.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 суду показала, що позивач є племінницею ОСОБА_4, яка нині померла, проживала у с.Камянецьке, родини не мала, працював у колгоспі ім.Ватутіна, на момент паювання земель колгоспу була жива і отримала як колишній член колгоспу сертифікат на земельну частку (пай). Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 суду показав, що є братом позивач, а ОСОБА_14 було його тіткою, будучи двоюрідною сестрою батька. ОСОБА_14 народилась у 1917 році, жила у с.Камянецьке, працювала до 1970-х років у колгоспі ім.Ватутіна у польовій бригаді кухаркою. Родини не мала, син у ранньому віці помер. За життя вона склала заповіт на імя ОСОБА_3.

За таких обставин, суд вважає, що позивач як спадкоємець за заповітом, прийнявши шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, спадщину після смерті, ОСОБА_14, набула право на спадкування усіх її прав та обов'язків, що їй належали, однак через розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про її смерть, заповіті та правовстановлюючому документі, вона згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину,тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду. За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись положеннями статей 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0061814 від 27.06.1996, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 26.05.1996 № 307 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.06.1996 за № 382 на імя «МЕДВЕДЄВОЇ Парасковії Кирилівни», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 31.05.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги подано не було. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко