Справа № 658/522/17
(провадження № 2/658/454/17)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Терещенко О.Є.

при секретарі Оніщенко Л.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Каховка, цивільну справу за по-зовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: відділ у справах дітей Каховської міської ради, приватний нотаріус Коршунова Людмила Анатоліївна, про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

16 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулася в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - відділ у справах дітей Каховської міської ради, про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного між відповідачами 27.04.2016 року, недійсним.

Позивачка вказувала, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 - відповідачем у справі.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 січня 2016 року було встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року вищевказане рішення залишено без змін.

Від спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мають спіль-них дітей - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка зазначала, що 25.02.2000 року ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1

04.12.2006 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1

Під час спільного проживання позивач та відповідач ОСОБА_6 об'єднали вказані квартиру в одну, про що нам було видано свідоцтво про право спільної часткової власності - по 1/2 частці кож-ному на квартири №№ 23,26.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року ОСОБА_6 виділено у власність 1/2частини квартири № 23 та 26, а саме: квартиру № АДРЕСА_1, ОСОБА_3 виділено у власність 1/2 частини з квартири №23 та 26 - квартиру АДРЕСА_1

Вищенаведеним рішенням апеляційного суду припинено право часткової власності сторін на квартиру № 23 та 26 - з набранням ним сили ОСОБА_6 та ОСОБА_3 набули право власності на окремі квартири.

В той же час, неповнолітні діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_5 до цього часу зареєстровані в АДРЕСА_1. Тобто вони зареєстровані як в квартирі позивачки, так і в квартирі, яка належала ОСОБА_6 При цьому діти мають повне право на проживання як в одній так і в іншій квартирі. Питання про міс-це проживання дітей та про місце їх реєстрації після розділу квартир ніким не розглядалось і жодного рішення з цього приводу не приймалось.

Позивачка також вказувала, що 27.04.2016 року ОСОБА_6 вчинив відчуження належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3, подарувавши її своїй матері - ОСОБА_7.

При укладенні договору дарування ОСОБА_6 приховав факт реєстрації в його квартирі неповнолітніх дітей.

Таким чином, позивачка наголошувала, що відповідач своїми діями порушив права непов-нолітніх дітей, позбавивши їх конституційного права на житло, а також і її права, переклавши весь тягар забезпечення дітей житлом на позивачку.

Під час укладення оспорюваного договору ОСОБА_6 до органів опіки та піклування з питан-ня отримання дозволу на укладення договору не звертався, відповідного дозволу не отримував.

Виходячи з наведеного, позивачка вважала, що оспорюваний договір дарування має бути ви-знаний недійсним.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат ОСОБА_1 наполягав на повному задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_6, - ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, вважала позов необгрунтованим і просила відмовити в його задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, суд вважав можливим розглядати справу за їх відсутністю.

Третя особа - приватний нотаріус Коршунова Л.А. в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її присутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оці нивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступ-них підстав.

Судом встановлено:

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 січня 2016 року було встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2012 року (а.с.11-14).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року вищевказане рішення залишено без змін (а.с.15-17).

Від спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мають спіль-них дітей - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно свідоцтву про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі «батько дитини» зазначено ОСОБА_12 (а.с.8).

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що 25.02.2000 року ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1, а 04.12.2006 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1

Під час спільного проживання позивачка та відповідач ОСОБА_6 об'єднали вказані квартиру в одну, про що було видано свідоцтво про право спільної часткової власності - по 1/2 частці кожному на квартири №№ 23,26 (а.с.21-22).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року ОСОБА_6 виділено у власність ? частини квартири № 23 та 26, а саме: квартиру № АДРЕСА_1, ОСОБА_3 виділено у власність 1/2 частини з квартири №23 та 26 - квартиру №23 на четвертому поверсі у буд.АДРЕСА_1.

Таким чином, на підставі вищенаведеного рішення апеляційного суду припинено право част-кової власності сторін на квартиру № 23 та 26 - з набранням ним сили ОСОБА_6 та ОСОБА_3 набули право власності на окремі квартири.

27.04.2016 року ОСОБА_6 подарував належну йому квартиру №26, роз-ташовану в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7, що підтверд-жується договором дарування, завіреним приватним нотаріусом ОСОБА_13 (а.с.)

Як видно з матеріалів нотаріальної справи, під час укладення договору дарування дозвіл ор-гану опіки та піклування на вчинення угоди сторони не надавали.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ч.1 ст.11 ЦПК України визначено суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно з частинами другою та третьою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члена сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що бать-ки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого від-повідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти право-чини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

У статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» зазначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Звертаючись до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнлітніх дітей ОСОБА_3 не вказує в чому саме полягає порушення прав її неповнолітніх дітей, а лише посилається на відсутність дозволу органу опіки та піклування на укладання відповідачем договору дарування. При цьому, суд звертає увагу на те, що право проживання дітей не припинилося в результаті укладеної угоди.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповно-літніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюва-ним.

Вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства». Про-те сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин мо-же бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звужен-ня обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дити-ни, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Даної правової позиції дотримується також і Верховний Суд України в своїх постановах від 15 10.02.2016 року справа № 6-3005цс, від 11 травня 2016 року справа № 6-806 цс16, від 6 квітня 2016 року справа № 6-589цс16.

Отже, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позову не має.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: відділ у справах дітей Каховської міської ради, приватний нотаріус Коршунова Людмила Анатоліївна, про визнання правочину недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Є. Терещенко