Справа 165/325/17
Провадження 2/165/247/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Лизун Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,

встановив:

06 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_5 за період з 04.08.2011 року по січень 2017 року у розмірі 113945,00 грн., а також, починаючи з лютого 2017 року, у розмірі 1745,00 грн. щомісячно.

19 червня 2017 року позивач уточнив заявлені вимоги, подав письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_5, за період з 04.08.2011 року по 30 червня 2017 року у розмірі 66147,90 грн., а також, починаючи з липня 2017 року, у розмірі 944,98 грн. щомісячно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2014 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки. Зазначає, що є батьком загиблого ОСОБА_5, на день його смерті був непрацездатним, оскільки є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, отримував мінімальну пенсію у розмірі 1077,58 грн., тому перебував на утриманні сина. Матеріальна допомога сина була постійною та надавалась систематично. Окрім нього на утриманні ОСОБА_5 перебувала його мати ОСОБА_6, яка була працездатною, але перебувала на обліку у Нововолинському центрі зайнятості, а також його діти - син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 за життя працював на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», його середньомісячний заробіток складав 4724,84 грн. Відповідно до ст.1200 ЦК України просить стягнути з відповідача в його користь 66147,90 грн. відшкодування шкоди за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30 червня 2017 року, стягувати з відповідача в його користь щомісячно по 944,98 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, починаючи з липня 2017 року щомісячно, а також стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовнi вимоги пiдтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали,подавши до суду письмове заперечення, просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилаються на те, що факт отримання ОСОБА_5 більшої заробітної плати, ніж розмір пенсії позивача, не доводить перебування ОСОБА_4 на утриманні свого сина. Крім того вважають, що позивач не перебував на утриманні свого сина, оскільки не потребував додаткової матеріальної допомоги. ОСОБА_2 додатково пояснив, що часто спілкувався з ОСОБА_5, останній проживав в квартирі з батьками, дідом та бабою, інколи купував продукти додому, проте відповідач ніколи не чув, щоб ОСОБА_5 матеріально допомагав батьку, крім того, ОСОБА_5 постійно мав борги та жалівся на здоров'я, оплачував своє навчання. ОСОБА_2 на даний час не працює, сплачує щомісячно по 1000 грн. присудженої вироком суду моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що проживає по сусідству із позивачем. Його син ОСОБА_5 проживав із батьками, дідусем та бабусею, працював на шахті, допомагав матеріально батькові, який є інвалідом 2 групи, та матері, яка не працювала, купував продукти харчування.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що ОСОБА_4 є її батьком. У серпні 2011 року було вбито її брата ОСОБА_5. Останній був зареєстрований в гуртожитку з метою в подальшому отримати квартиру, проте фактично проживав з батьками, бабою та її чоловіком. Деякий час проживав з дружиною та дітьми, проте відносини в сім'ї були складними, тому вони розлучились. ОСОБА_5 матеріально забезпечував батьків, купував продукти і ліки, давав гроші, що бачила особисто, баба та її чоловік проживали у тій самій квартирі, проте вели господарство окремо, оскільки баба дотримувалась певної дієти. ОСОБА_5 за життя працював на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», отримував близько 5000 грн. зарплати, про що їй відомо, оскільки сама працює на цій шахті. Батько на час смерті ОСОБА_5 отримував майже мінімальну пенсію, хворів, постійно потребував матеріальної допомоги від сина. Після смерті брата вона почала допомагати батькам матеріально, до того перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому не мала змоги надавати їм грошову допомогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що був знайомий із покійним ОСОБА_5, який часто позичав гроші у відповідача та конфліктував із ним через фінансові питання. Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що ОСОБА_5 позичені кошти не повертав. Зазначив, що ОСОБА_5 йому розповідав, що приблизно з 2007 року проживав у АДРЕСА_1, навчався у якомусь навчальному закладі, проте постійно був у м. Нововолинську, жалівся на болі в спині. ОСОБА_12 не знає, чи утримував ОСОБА_5 батьків, оскільки їх відносини не були настільки близькими, щоб обговорювати такі теми.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що був знайомий із покійним ОСОБА_5 приблизно з 2007 року, деякий час надавав останньому послуги по ремонту техніки, інколи в борг, часто позичав кошти ОСОБА_5, які той віддавав частинами, при цьому жалівся, що йому не вистачає грошей. Зазначив, що про сімейні відносини ОСОБА_5 йому нічого не відомо, знає, що ОСОБА_5 проживав з батьком. ОСОБА_13 бачив, як ОСОБА_5 віддавав позичені гроші ОСОБА_14 і в той же день взяв їх знову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що він знає сім'ю ОСОБА_5, оскільки продавав їм молоко, але близько з ними не спілкувався, йому відомо, що ОСОБА_5 працював на шахті, проживав в квартирі з батьками, дідом і бабою, періодично позичав гроші у свідка, але завжди віддавав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2014 року встановлено, що 03 серпня 2011 року близько 01 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у власній квартирі по АДРЕСА_2, в м.Нововолинську Волинської області, в ході конфлікту з ОСОБА_16, руками схопив рушницю марки ТОЗ 54-12, яку ОСОБА_16 тримав за цівку та шийку ложі в районі спускової скоби, не передбачаючи настання суспільно-небезпечного наслідку своїх дій у вигляді смерті, хоча повинен був і міг його передбачити, перетягуючи рушницю з ОСОБА_16, кримінальне провадження відносно якого закрите на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із його смертю, з необережності призвів до здійснення пострілу з даної рушниці, який влучив у ОСОБА_5, внаслідок якого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого дробового наскрізного поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів живота, які згідно висновку судово-медичної експертизи №149 від 18.08.2011 належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, що в подальшому призвело до гострої крововтрати (внутрішньої та зовнішньої) і в даному конкретному випадку викликало смерть потерпілого. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки (а.с.3-5).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач ОСОБА_4 визнаний потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні, оскільки померлий ОСОБА_5 є його сином. Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої головою ОСББ «Волошка-НВ», померлий ОСОБА_5 проживав разом із батьками та вітчимом своєї матері ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9). Даний факт підтверджується також актом, складеним ЖКП №2 Нововолинської міської ради, від 18.01.2012 (а.с.11).

ОСОБА_5 працював підземним гірничим майстром на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», його середньомісячний заробіток складав 4724,84 грн. (а.с.72).

Позивач ОСОБА_4 на день смерті сина не працював, був інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, отримував пенсію по інвалідності, перебував на диспансерному обліку з діагнозом ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги, гіпертонічна хвороба другої стадії, серцева недостатність другої А-Б стадії (а.с.8, 12-13, 14, 16, 17).

Матір ОСОБА_5 ОСОБА_6 на час його смерті була працездатною, але перебувала на обліку у Нововолинському центрі зайнятості (а.с.58).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 мав двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.74, 75).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті сина був непрацездатним та у зв'язку з проблемами зі здоров'ям і невеликим розміром пенсії потребував матеріальної допомоги, відтак мав право на одержання утримання від свого сина ОСОБА_5

Суд не бере до уваги твердження відповідача і представника відповідача про те, що оскільки позивач отримував пенсію, яка забезпечувала йому прожитковий мінімум, встановлений законом, він не перебував на утриманні свого загиблого сина, оскільки право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, мають також непрацездатні особи, які на день його смерті мали право на одержання від нього утримання, а ОСОБА_4 відповідно до положень Сімейного кодексу України на день смерті свого сина мав право на одержання від нього утримання.

Суд також не бере до уваги показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, які стверджували про наявність постійних боргових зобов'язань у ОСОБА_5, оскільки дана обставина жодним чином не спростовує факту утримання або права на утримання позивача. Крім того, суд критично ставиться до показань зазначених свідків, оскільки кожен з них зазначив, що не перебував у близьких стосунках із ОСОБА_5 та не обізнаний щодо сімейних відносин в його родині.

Пунктами 2, 3 ч.1 ст.1200 ЦК України передбачено, що шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності.

Відповідно до положень ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв'язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого.

Як передбачено ч.2, 3 ст.1200 цього Кодексу особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відтак, при розрахунку розміру шкоди позивачу, суд враховує частку середньомісячного заробітку ОСОБА_5, яка припадала на нього самого, двох його неповнолітніх дітей, батька і матір.

Таким чином, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 66147,90 грн. на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30 червня 2017 року, виходячи з наступного розрахунку:

4724,84 грн. (середньомісячна заробітна плата) / 5 (кількість осіб) = 944,97 грн.

944,97 грн. (частка кожного) х 70 місяців = 66147,90 грн.

Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 66147,90 грн. на відшкодування шкоди за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30 червня 2017 року, а також присуджує до стягнення з відповідача по 944,97 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, починаючи з липня 2017 року.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2,9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 661,48 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 1880 грн. (а.с.20, 73 на звороті).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.1166, 1200 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 66147 (шістдесят шість тисяч сто сорок сім) грн. 90 грн. на відшкодування шкоди за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30 червня 2017 року.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 944 (дев'ятсот сорок чотири) грн. 97 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, починаючи з липня 2017 року щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 1880 (одну тисячу вісімсот вісімдесят) грн. витрат, понесених за надання правової допомоги адвокатом.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 661 (шістсот шістдесят одну) грн. 48 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В.Лизун