Справа № 352/1081/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1509/2017
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1 та його

представника ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 18 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було предявлено до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були мотивовані тим, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та ОСОБА_4, укладеного між сторонами 30.10.2013 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на суму 5 000 грн зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2016 року складала 35 892,88 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку ОСОБА_1 відмовляється повертати вищевказану заборгованість, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути її в примусовому порядку, а також сплачені судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду від 18 серпня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 35 892,88 грн заборгованості за кредитним договором, а також 1378 грн судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що наданий ОСОБА_4 розрахунок заборгованості за кредитним договором належним чином не оформлений та не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів. Апелянт зазначає, що заповнюючи бланк-анкету та вказуючи в ньому свої особисті дані, не припускав, що укладав договір кредиту. При цьому, зазначає ОСОБА_1 в даній анкеті був умисно прихований текст, який він не бачив та не міг зрозуміти, що є порушенням ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому апелянт вважає, що його було введено в оману. Також апелянт вказує на те, що позивачем не доведено факту укладення з ним кредитного договору, оскільки підписані сторонами Заява та Умови і правила надання банківських послуг не містять номера та дати, а тому, на його думку, даний договір не є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦК України. Крім того, ОСОБА_1 вказує на виявлені протиріччя в розрахунку заборгованості щодо зарахування сум, які він сплачував. Зокрема, зазначає ОСОБА_1 сплачені ним 14 165,60 грн були спрямовані банком на погашення пені, однак не відображені в розрахунку заборгованості. А тому, на його думку, суми боргу по відсотках та кредиту є завищеними і не відповідають дійсному розміру заборгованості. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали. Згодом ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно отримував кредитну картку, однак згодом він передав її своїй знайомій для користування. Після ознайомлення з довідкою про рух коштів за його рахунком та заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного повернення коштів, він частково визнав наявну заборгованість. Однак, ОСОБА_1 не погоджується із розміром заборгованості та вважає, що вона не може перевищувати 5 000 - 6 000 грн.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» доводи апеляційної скарги заперечила. Також представник ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_1 було погашено близько 14 000 грн заборгованості, однак дані кошти були спрямовані на погашення пені та частково відсотків за користування кредитним коштами. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач неналежно виконував умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. З зазначеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Згідно із ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2013 року між сторонами було укладено договір №б/н, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та ОСОБА_4, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на суму 5 000 грн зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами (а.с.8, 11-21).

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2016 року складала 35 892,88 грн, з яких: 10 790,16 грн заборгованість за кредитом, 21 726,28 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 191,06 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи фіксована частина 500 грн та процентна складова 1 685,38 грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не виконував взяті на себе кредитні зобовязання щодо повернення коштів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості із відповідача. При цьому, колегія суддів зауважує, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості є обґрунтованим, оскільки він зроблений у відповідності із вимогами чинного законодавства. Будь-якого іншого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 суду не надав, а тому посилання апелянта на те, що даний розрахунок належним чином не оформлений та не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, а також на наявність розбіжностей у розрахунку, колегія суддів відхиляє.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено факту укладення з ним кредитного договору, а також те, що його було введено в оману, не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки, по-перше, в судовому порядку цей договір недійсним не визнавався, і правових підстав вважати його нікчемним немає. А по-друге, відповідач та його представник частково визнали позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», вказавши що кредитна картка була отримана і використовувалась за призначенням, кредитні кошти отримувались з рахунку і частково заборгованість погашалась.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тисменицького районного суду від 18 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_5