АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6094/17 Головуючий 1 інст. Карімов І.В.
Справа № 636/4515/14-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чугуївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 02 лютого 2012 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу часток квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_1 та ОСОБА_6 продали, а вона купила 9/15 часток квартири, що знаходиться у мікрорайоні «Авіатор» АДРЕСА_1 в м. Чугуєві Харківської області. Іншими співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зазначила, що окрім неї в спірній квартирі проживав та зареєстрований ОСОБА_1, проте з 06 лютого 2012 року по теперішній час фактично не проживає.

Вказала, що оскільки відповідач фактично в квартирі не проживає більше двох років, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі в спільному побуті, не є членом її сім`ї та у них не має жодних домовленостей з приводу користування ним належною їй квартирою, він вважається таким, що втратив право користування квартирою.

Просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою № 8, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон «Авіатор», будинок № 28; стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 січня 2016 року визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон «Авіатор»АДРЕСА_2; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що під час укладення договору вони з покупцем домовилися про те, що він залишається зареєстрованим в спірній квартирі до певного часу, а саме до належного оформлення придбаного ним житлового будинку в смт. Золочів; що 30 травня 2015 року він самостійно знявся з реєстраційного обліку з місця проживання в квартирі № 8 будинку № 28 у мікрорайоні «Авіатор» у м. Чугуєві Харківської області і з цього часу він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що знала як позивач, так і треті особи; що його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 8 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на ефективне відновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення його основних прав, наданих їй конституцією або законом.

В силу статті 17 Загальної декларації прав людини кожна людина має право володіти майном як одноосібно, так і спільно з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником .

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До поважних причин закон може віднести строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім`ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.

Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 лютого 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу часток квартири, а саме 9/15 часток квартири за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон «Авіатор»АДРЕСА_3.

Таким чином з 02 лютого 2012 року власником спірного майна є ОСОБА_2, яка має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час укладення договору вони з покупцем домовилися про те, що він залишається зареєстрованим в спірній квартирі до певного часу, а саме до належного оформлення придбаного ним житлового будинку в селищі Золочів є безпідставним, виходячи з наступного.

Із договору купівлі-продажу від 02 лютого 2012 року вбачається, що будь якої письмової домовленості щодо цього в зазначеному договорі не зазначено.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що усної домовленості щодо того, що ОСОБА_1 залишається зареєстрованим в спірній квартирі між ними не було. Усна домовленість існувала щодо того, що ОСОБА_1 залишається зареєстрованим в спірній квартирі 10 днів від дня купівлі-продажу спірної квартири, а не протягом декількох років. Іншої домовленості між ними не було.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що оскільки 30 травня 2015 року він самостійно знявся з реєстраційного обліку місця проживання в квартирі № 8 будинку № 28 у мікрорайоні «Авіатор» у м. Чугуєві Харківської області і з цього часу він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище Золочів, вулиця Літвінова, № 33, про що знала як позивач, так і треті особи, тому необхідно відмовити у задоволенні позову є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позов предявлено до ОСОБА_1 у листопаді 2014 року. Під час розгляду справи, а саме 30 травня 2015 року, він дійсно знявся з реєстрації та зареєструвався за новою адресою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що вони не знали та не могли знати, коли ОСОБА_1 знявся з реєстрації, за якою новою адресою зареєструвався та проживає, оскільки вони не спілкувалися з вини ОСОБА_1, тому повідомити про те, що ОСОБА_1 знявся з реєстрації, змінив адресу вони не могли.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції цього не спростував.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не згодний з розміром стягнутої правової допомоги в сумі 2000,00 грн. є також безпідставними, спростовується матеріалами справи, зокрема договором про надання правової допомоги від 03 жовтня 2014 року, актом № 1 до договору про надання правової допомоги від 09 жовтня 2014 року, в якому правильно здійснено розрахунок відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції на час виникнення правовідносин.

Ухвалюючи рішення з додержанням вимог статей 213 - 215 ЦПК України суд першої інстанції, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії