Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 335/3342/17 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц /778/3218/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

В позові зазначала, що 20 липня 2007р. між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк, було укладено кредитний договір № 2.

Згідно пункту 1.1. кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у доларах США, в сумі 80 000,00, що дорівнює еквіваленту 404 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до пункту 1.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 19.07.2028р. Пунктом 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцять) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі - 12,5 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Згідно пункту 1.3.5 кредитного договору позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідно пункту 2.1 кредитного договору виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечує застава належної ОСОБА_2 нерухомості, а саме: житлової будівлі загальною площею 68,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,; житлової будівлі загальною площею 50,36 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яку відповідно до пункту 3.5.4 кредитного договору позичальник не пізніше дати укладання договору застави позичальника має застрахувати за власний рахунок предмет застави в рекомендованій банком страховій компанії на строк не пізніше іншого календарного року. Пунктом 5.2 кредитного договору, відповідно до законодавства України, зокрема, статті 651 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що банк згідно до умов пункту 3.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення. Інші умови надання вказаного кредиту були визначені та зазначені банком у вказаному договорі.

Вказує, що її до укладення кредитного договору не було повідомлено про реальне здорожчення кредиту та кінцева сукупна вартість кредиту. Вказане підтверджується відсутністю додатку до кредитного договору з детальним розписом сукупної вартості кредиту у вигляді реальної процентної ставки і абсолютного значення подорожчання кредиту.

Крім цього, у Додатку № 1, який має назву «Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 2 від 20.07.2007р., Графік погашення кредиту» та стосується лише Графіку погашення кредиту, також не має усіх передбачених та таких, що є необхідними за законом, відомостей щодо усіх платежів за кожним платіжним періодом та сукупної вартості кредиту. При цьому графік погашення кредиту має лише три колонки, а саме: номер по порядку, дата, залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом, сума долари США. Тобто відсутні будь-які данні про суму до сплати тіла кредиту, суми відсотків за користування кредитом та суми комісій.

Відповідно до пункту 5.2 кредитного договору передбачено право банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо. Отже, у разі дефляційних процесів банк має право на збільшення процентної ставки. Натомість, кредитний договір не містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки у разі інфляційних процесів. На час подання позову курс гривні до долару США перевішує 27 гривень за 1 долар США, тоді як кредитний договір укладався за курсом - 5,05 гривень за 1 долар США. Таким чином, пункт 5.2 Кредитного договору за умови відсутності дзеркальної норми, яка б захищала права позичальника у разі інфляції є несправедливим по відношенню до споживача.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати договір про надання споживчого кредиту № 2 від 20.07.2007р., укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк, та ОСОБА_2 недійсним з моменту його укладення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір, положення якого оспорює позивач, відповідає законодавству України, при його укладенні та виконанні порушень з боку банку, на яких наголошувалось в позовній заяві, встановлено не було.

Колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають матеріа-

лам справи та вимогам норм матеріального права, на підставі яких судом правильно було

вирішено спір між сторонами.

Так, позивачем було заявлено позов про недійсність кредитного договору за двома ознаками: - у зв»язку з порушенням банком Постанови НБУ від 10.05.2007р. № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» щодо її інформування про сукупну вартість кредиту, значення його подорожчання та реальну процентну ставку, внаслідок чого, виходячи зі ставки відсотків 12,5 % річних вона не була обізнана про реальну суму виплат, які їй слід здійснити на користь банку за час дії договору;

- договір містив умови щодо збільшення процентної ставки у випадку девальвації курсу гривні до долару США, але не містив відповідних умов відносно позичальника у випадку дефляційних процесів, що вказує на дисбаланс у правах сторін та є несправедливим відносно неї як споживача.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк, було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2, відповідно до п. 1.1 якого Банк зобовязаний надати Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 80000,00 доларів США, що еквівалентно на день укладання договору 404 000,00 грн. за офіційним курсом НБУ, а позичальник зобовязаний прийняти, належним чином використовувати та повернути кредитні кошти та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 50-54).

25 серпня 2008 року сторонами укладена Додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту №2 від 20.07.2007 року, якою змінений графік погашення кредиту. Згідно п. 4 цієї додаткової угоди невідємною частиною цієї додаткової угоди є „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 60-66).

22 грудня 2008 року сторонами укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2 від 20.07.2007 року, якою змінений п. 1.3.4 та в новій редакції викладений Додаток № 1 „Графік погашення кредиту (а.с. 67-69).

25 серпня 2010 року сторонами укладена Додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 2 від 20.07.2007 року, якою в новій редакції викладений Додаток № 1 „Графік погашення кредиту. Згідно п. 4 цієї додаткової угоди невідємною частиною цієї додаткової угоди є „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 70-83).

Зазначені зміни до кредитного договору (реструктуризація) були внесені на вимогу позичальника у звязку з мировою економічною кризою та мали на меті полегшити кредитне навантаження позичальника, яке сталося внаслідок кризи.

На підтвердження факту надання банком кредитних коштів позичальнику надано Виписку за кредитним договором № 2 за період з 20.07.2007 року по 13.04.2017 року, в якій відображені здійснені позичальником погашення кредиту та плати за кредит. На даний час зобовязання позичальника за кредитним договором не виконуються, оскільки з січня 2017 року позичальник припинила погашення кредиту.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що, підписавши вказаний кредитний договір, сторони тривалий час його виконували.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд безпідставно визнав, що банк не порушував при укладенні цього договору положень Постанови НБУ № 168 від 10.05.2007р. щодо інформування споживача про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що за ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою для визнання такого договору недійсним.

Проте вказані ствердження апелянта спростовуються матеріалами справи.

Судом з цього приводу встановлено, що на виконання Постанови Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 „Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту АТ „УкрСиббанк затверджені типові форми документів „Інформаційний лист та „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, що підтверджує Виписка з Протоколу № 5 4/1 засідання кредитного комітету АКІБ „УкрСиббанк вищого рівня від 03.07.2007 року.

Інформаційний лист містить опис різних форм та програм кредитування із зазначенням переваг і недоліків кожної, орієнтовну сукупну вартість кредитів, попередження про валютні ризики під час кредитування в іноземній валюті, про можливість та порядок зміни процентної ставки за кредитним договором, та іншу інформацію, обовязковість надання якої передбачено п. 2 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів.

Інформаційний лист містить інформацію про порядок визначення орієнтовної сукупної вартості кредиту (порівняно із сумою кредиту, яка підлягає поверненню в повному обсязі) та з яких витрат складається орієнтовна сукупна вартість. Так в Інформаційному листі зазначено, що витрати збільшуються на суму процентів, що будуть сплачені за користування позичковими коштами, на суму вартості послуг нотаріуса, на суму державного мита за посвідчення договору іпотеки, на суму страхових платежів, та інше, та зазначені орієнтовні суми чи тарифи цих платежів.

Відповідно до п. 7.12 кредитного договору сторони домовилися, що, уклавши цей договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права і обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог чинного законодавства України, зокрема, Закону України „Про захист прав споживачів.

Відтак, у відповідності до п. 7.12 кредитного договору, підписавши його в цілому без зауважень, ОСОБА_2 підтвердила, що перед укладенням договору вона отримала Інформаційний лист.

Також з цього приводу в ході розгляду справи суд встановив, що Національним банком України було проведено інспектування з окремих напрямків діяльності Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк за період з 01.04.2007 року по 01.05.2010 року, яким було перевірено, крім іншого, й дотримання Публічним акціонерним товариством „УкрСиббанк вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, як в Головному офісі, так і в інших регіональних підрозділах.

Перевіркою було встановлено, що робота Банку щодо організації надання споживачам інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту є задовільною. В банку впроваджено систему доведення попередньої інформаціїї про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Порушень з боку Банку інспекторами не виявлено та штрафи НБУ на АТ „УкрСиббанк не накладались.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія Додатку № 1 до кредитного договору «Графік платежів, сукупна вартість кредиту», який виконаний у вигляді таблиці, в якій у стовпчиках № 3, 4 маються значенням суми щомісячного платежу по тілу кредиту та по відсоткам за весь період дії кредитного договору, а також у стовпчику № 8 міститься значення реальної процентної ставки 13,44 % та у стовпчику № 9 абсолютне значення подорожчання кредиту - 118 503,30. Та кожна сторінка цього графіку підписана сторонами, зокрема, позичальником ОСОБА_2 особисто ( а.с. 75-83).

Що стосується посилань на неправильність висновків суду щодо відсутності несправедливих умов у кредитному договорі в тій частині, що пунктом 5.2 кредитного договору є захищеними лише права банку у випадку інфляційних процесів, але не встановлено дзеркальної норми, яка б захищала права споживача у разі інфляції, то суд також правильно визнав, що порушень ЗУ «Про захист прав споживачів» у цій частині договору також не встановлено.

В пунктом 5.2 кредитного договору сторони узгодили право банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо.

Такі положення вказаного пункту договору ніяким чинам не суперечать положенням ЗУ «Про захист прав споживачів», частиною 4 статті 11 якого у редакції від 13.01.2006р., яка діяла на час укладення кредитного договору між сторонами у справі, передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках.

Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично повторюють зміст позовної заяви, викладені у якій обставини та підстави для визнання недійним оспорюваного кредитного договору були ретельно, повно та всебічно перевірені судом першої інстанції.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог статті 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_3