Провадження №2/200/3517/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"06" жовтня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна при розірванні шлюбу -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна при розірванні шлюбу.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі зареєстрував шлюб 05 березня 2010 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 96. Згодом, подружжя уклало шлюбний договір від 10.07.17р., нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2077. Однак, позивач зазначає, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалось. Почуття любові зникло. З 15.01.17р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо один від одного, внаслідок чого, збереження укладеного шлюбу стало неможливим. Подружжя припинило сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивач зазначає, що примирення між ним та ОСОБА_2 не можливо.

Просить суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 05.08.10р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 96; поділити майно, що є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до шлюбного договору від 10.07.17р., який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2077 наступним чином: квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 266 кв.м., житлова площа 193,9 кв.м. передати в особисту приватну власність ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 166283, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладено шлюб який зареєстровано 05.08.10р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 96.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст. 69, 70,71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до положень ст. ст. 92,93 СК України, шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов'язки. Шлюбний договір може бути укладено між особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Сторони справи є подружжям, тому мають право на укладання шлюбного договору між собою.

Згідно ч.2 ст. 97 СК України сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.

Сторони можуть включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства. (ч.5 ст. 97 СК України)

Як випливає з витягу з Державноо реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_1 на підставі договору дарування, серія та номер: р.№864, бланк НАО 671371, виданий 16.11.2015 року.

Суд враховує, що між подружжям було укладено шлюбний договір від 10.07.17р., за реєстровим № 2077, згідно якого квартира АДРЕСА_2, передається в особисту приватну власність ОСОБА_2

Проти зазначеного в позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує.

Умови укладеного сторонами шлюбного договору не суперечать вимогам ст.ст. 60, 97 СК України та не порушують і вимог ст.368, 203, 215 ЦК України.

Зважаючи на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов предявлено належною особою, а також окреме проживання та відсутність взаєморозуміння між подружжям, причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Відповідачка не виявила бажання змінювати прізвище, а тому суд вирішив залишити відповідачці шлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 60, 69-71, 92-93, 97,110- 112 6СК України, керуючись ст.ст. 88,368, 203, 212, 215 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу та поділ майна при розірванні шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 05.08.2010р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, уродженцем м. Артемівськ, Донецька область та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, уродженкою м. Новомосковськ Дніпропетровської області, актовий запис № 96.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «ОСОБА_2».

Поділити майно, що є спільною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) у відповідності до шлюбного договору від 10.07.17р., нотаріально завіреному приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2077.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальна площа 266 кв.м., житлова площа 193,9 кв.м. за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Е.В. Женеску