Справа № 353/923/16-ц
Провадження № 2/352/298/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Тлумацької РДА в особі начальника ОСОБА_3, заступника начальника відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_5, директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа I-II ступенів - Дошкільний навчальний заклад) ОСОБА_6, Тлумацької РДА Івано-Франківської області про визнання наказу нечинним, дій- неправомірними та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання протиправними дії директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад) ОСОБА_6, заступника начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації ОСОБА_5 щодо винесення доповідних записок стосовно вчителя історії Підвербцівського НВК ОСОБА_1 та ініціювання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани; про скасування наказу № 2-05/319 від 29.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у виді догани. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 2012 року він був переведений на посаду вчителя історії Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад). 19 вересня 2016 року позивачу на нараді педагогічного колективу школи було оголошено наказ директора від 19 вересня 2016 року з якого позивачу стало зрозуміло, що останнього було звинувачено в допущенні певних порушень щодо заповнення класних журналів. Надалі, 26 вересня 2017 року було складено акт в складі директора НВК, заступника директора, головного спеціаліста відділу освіту, заступника начальника відділу освіти про те, що позивач відмовився писати пояснення щодо виниклого питання відносно ведення ним класних журналів. 29 вересня 2016 року начальником відділу освіти Тлумацької РДА було винесено наказ № 2-05/319 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання посадових обов'язків, зокрема за порушення Інструкції з ведення ділової документації (класного журналу), недотримання навчального плану Підвербцівського НВК на 2016-2017 навчальний рік, наявними доповідними записками директора Підвербцівського НВК, заступника начальника відділу освіти, головного спеціалісту відділу освіту. Позивач вважає вказаний наказ незаконним, так як такий, що винесений з порушенням вимог законодавства, на підставі перекручених фактів, без врахування об'єктивно існуючих обставин. Позивач посилається на те, що в 2016 році він пройшов атестацію, як вчитель. В період з 1990 року по момент винесення догани він зарекомендував себе з позитивної сторони, здобував високі педагогічні досягнення. Отже, ним було вироблено за 10 років методику ведення класного журналу, яка ніколи не виклика зауважень, і на думку останнього відповідає не лише Інструкції з ведення класного журналу, а й Методичним рекомендаціям Міністерства освіти і науки України «Про вивчення історії». В ході перевірок в 2008 та 2013 роках відділом освіти жодних зауважень до ведення позивачем класного журналу не виникало. Позивач зазначає, що згідно пп. 3.3 наказу Міністерства освіти та науки України № 648 від 27 травня 2014 року останньому гарантовано вільний вибір форм, методів та засобів навчання.

Також позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів щодо скасування наказу від 23.12.2016 року № 275-к про звільнення його, ОСОБА_1, з посади вчителя історії та фізкультури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу) та поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя історії та фізичного виховання Підвербцівського навчально-виховного комплексу (загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги в цій частині позивач обґрунтував тим, що 23 листопада 2016 року після другого уроку у нього різко підвищився тиск, стало зле, в результаті чого він знепритомнів в школі. Причиною цього стала на його думку незаконна вимога керівництва школи подати ним заяву для можливості відлучитися на похоронну церемонію по директору Кутищанського НВК ОСОБА_7 Проте, позивачу дозволили залишити місце роботи тільки після другого уроку, що позивача не влаштувало та обурило. Перше медичну допомогу йому надала дружина ОСОБА_8 та учні класу, які принесли йому валідол та нашатирний спирт для приведення позивача до тями. В подальшому, ОСОБА_8 змушена була відвести його додому, оскільки у нього був дуже поганий стан здоров'я. Медична сестра навчального закладу на той момент перебувала у відпустці по догляду за дитиною, тому не було кому йому надати в школі медичної допомоги. Провівши позивача додому, його дружина ОСОБА_8 звернулася до фельдшера села, однак останній перебував у відрядженні на курсах підвищення кваліфікації, тому фельдшер не зміг з'явитися на виклик. У зв'язку із цим, ОСОБА_8 почала шукати медичну допомогу в односельчан, зокрема, ОСОБА_9, який приймав повноваження голови Підвербцівської сільської ради, порадив звернутись до діловода ОСОБА_10, чоловік якої приніс ліки для пониження артеріального тиску. Вважає, що був відсутній на робочому місці понад три години з поважних причин, тобто через хворобу, а саме, підвищення артеріального тиску. Позивач посилається на те, що при проведенні процедури його звільнення відповідачем було допущено визначений порядок звільнення, в тому числі під час розгляду профспілковою організацією питання щодо надання дозволу на його звільнення не було забезпечено участь працівників департаменту освіти і науки ОДА, журналістів, проведення фото - та відео фіксації, акт про його відсутність на робочому місці від 23.11.2017 року та акти про його відмову від підписів чи надання пояснень також не відповідають вимогам закону.

Відповідач, відділ освіти Тлумацької РДА в особі начальника ОСОБА_3, подав письмове заперечення проти позову. Своє заперечення відповідач обґрунтував тим, що вважає посилання позивача такими, що направлені на введення суду в оману. Відповідач посилається на те, що 19 вересня 2017 року дирекцією Підвербцівського НВК було виявлено, що вчителем історії та фізичної культури ОСОБА_1 здійснено записи у класні журнали 2, 3, 4, 7, 8 класів про проведення уроків, які насправді не проводились, і яких не повинно було бути відповідно до розкладу уроків на І семестр 2016-2017 навчальних років. Позивачем до класного журналу 2 класу внесено запис про проведення уроку фізичної культури 14 вересня 2016 року у середу, до класного журналу 3 класу внесено запис про проведення уроку фізичної культури 12 вересня 2016 року в понеділок, до класного журналу 4 класу внесено запис про проведення уроку фізичної культури 14 вересня 2016 року у середу, до класного журналу 7 класу внесено запис про проведення уроку 14 вересня 2016 року у середу, до класного журналу 8 класу внесено запис про проведення уроку 16 вересня 2016 року у п'ятницю. В подальшому, позивач відмовився привести в порядок класні журнали до 21.09.2016 року у відповідність із вимогами Інструкції. Надалі, у зв'язку із невиконанням наказу директора щодо приведення в порядок класних журналів до Підвербцівського НВК було направлено перевірку в складі заступника начальника відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_5 для з'ясування фактичних обставин справи, за результатом якої було складено доповідну записку. Відповідно до змісту доповідної записки було підтверджено факти, які були наведені в доповідній записці директора школи від 21 вересня 2016 року щодо допущених порушень вчителем історії та фізичної культури ОСОБА_1 при заповненні класних журналів. За результатом розгляду зібраних матеріалів, наказом № 2-05/319 від 29.09.2016 року позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання посадових обов'язків. Відповідач покликається на те, що ОСОБА_1 безпідставно обґрунтовує свої вимоги певними методичними рекомендаціями та інструкціями щодо заповнення класних журналів, оскільки такі не мають жодної юридичної сили, так як не містять відповідних атрибутів та ознак закону. Щодо позовних вимог в частині скасування наказу № 275-к від 23 грудня 2016 року, то відповідач вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст.40 п.4 КЗпП України, у зв'язку із прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин був винесенний законно. Факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 23 листопада 2017 року понад три години належним чином доведений, і не оспорюється самим позивачем. Позивачем не надано жодного підтвердження щодо того, що його відсутність на робочому місці 23 листопада 2016 року понад три години була зумовлена з поважних причин. Позивачем не надано ні листка непрацездатності, ні іншого установленого документа, який підтверджує те, що останній 23 листопада 2016 року був хворим, що позбавляло його працездатності. Відповідач вважає, що позивач не визнає свою вину, і видумує факт його хвороби, оскільки намагається уникнути відповідальності за допущене ним грубе порушення трудової дисципліни, а саме за прогул.

Позивач та його представник ОСОБА_11 в судовому засіданні заявлений позов підтримали повністю. Позивач додатково пояснив, що наказ про оголошення йому догани та наказ про звільнення його на підставі ст.40 п.4 КЗпП України був прийнятий тільки через те, що відповідачі з ним перебувають в неприязних відносинах. При накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани, а також при звільненні позивача було порушено саму процедуру звільнення та процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_1 зазначив, що при прийнятті оскаржуваних рішень не враховано його багаторічний досвід роботи та досягнення. Позивач вказав, що за 23 листопада 2016 року йому ніколи не видався листок непрацездатності, швидку допомогу він 23 листопада 2016 року не викликав, так як не вважав це за потрібне. Жодного підтвердження від медичної установи про те, що останньому надавалась 23 листопада 2016 року певна медична допомога через погіршення стану здоров'я у нього не має. Просив суд позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача, відділу освіти Тлумацької РДА - начальник відділу ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_12 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили. Зокрема ОСОБА_3 пояснив, що наказ про накладення на позивача догани від 29 вересня 2016 року є законним, оскільки було встановлено, що позивач вносив до класних журналів записи про проведення уроків, які фактично не були проведені, а також не повинні були бути у вказані дні згідно розкладу уроків. Також відповідач проводив у 7-8 класах спарені уроки історії, що є порушення, як самої програми навчання, так і порушення елементарних санітарних норм, в результаті чого учні приходили на уроки не підготовлені, чим зривався сам процес навчання. Начальник відділу освіти додав, що 23 листопада 2016 року він був на похороні колишнього директора Кутищанського НВК ОСОБА_7 Позивача на вказаній похоронній церемонії не бачив. Надалі отримав доповідну про те, що 23 листопада 2017 року вчитель ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці понад три години, на що директором школи було призначено комісію для з'ясування даних обставин. Він просив розібратися в свою чергу з вказаним інцидентом об'єктивно та відповідально, відібрати пояснення у вчителя ОСОБА_1, і зібрані матеріали направити йому на розгляд. В подальшому, ним було отримано матеріали по перевірці факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 23 листопада 2017 року понад три години. Надалі звернувся до профспілкового органу Підвербцівського НВК з клопотання про вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з займаною посади, у зв'язку із прогулом понад три години. Рішенням профспілкового комітету Підвербцівського НВК було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 на підставі ст.40 п.4 КЗпП України. Вивчивши всі зібрані матеріали по факту відсутності вчителя ОСОБА_1 на робочому місці 23 листопада 2016 року, беззастережно всі факти вказували на доведеність провини ОСОБА_1, тому він як посадовець не мав іншого вибору, як звільнити позивача з займаною посади. В іншому випадку, в його діях містилося б зловживання посадовим становищем, чи інша складова корупційного порушення. Начальник відділу, ОСОБА_3 додав, що трудовий колектив з числа педагогів є досить не простим, так як в його підпорядкування перебувало на момент прийняття оскаржуваних рішень близько п'ятиста педагогів. Це є люди з творчими особистостями, тому не реагування на грубі порушення трудової дисципліни відносно одного вчителя, тягне ланцюгову реакцію тотожних порушень іншими вчителями, в результаті чого погіршується навчальний процес та самий результат досягнень учнів. Вважає, що позивач допустив два грубі самостійні порушення, і повинен понести заслужене покарання. Більше того, позивач залишив без нагляду малолітніх дітей, за які він безпосередньо несе відповідальність, як вчитель. Діти є непосидючими, тому такі дії могли б призвести до будь-яких негативних наслідків.

В судовому засіданні відповідач, директор Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад), ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. ОСОБА_13 пояснив, що вчитель допустив порушення трудової дисципліни, так як здійснював записи в класні журналі щодо обставин, які не відповідали дійсності. Позивач записував уроки, які не проводив. Добровільно усунути порушення останній не бажав, не бажав надати логічних та змістовних пояснень по суті. На противагу цьому, останній постійно вимагав певних речей, які не передбачені законом, і не стосувалися справи. Позивач вимагав, то журналістів, то інших посадовців, які ні дирекція школи, ні керівництво відділом освіти не зобов'язані були забезпечувати, однак не заперечували щодо забезпечення вказаних осіб самим позивачем. Також, 23 листопада 2016 року позивач клопотав про те, щоб його звільнили від занять. Однак, подати про це письмову заяву він не бажав. Без заяви, він як директор не міг би провести заміни уроків. Не отримавши дозволу на залишення уроків, не подавши такого клопотання, позивач після другого уроку самостійно покинув школу. Про це йому стало відомо на третьому уроці, оскільки помітив дітей, які бігали без нагляду по коридору та дворі школи, і які повідомили, що у них не має вчителя на уроці. Ним було призначено комісію, яка вкінці дня надала йому акт про відсутність позивача на робочому місці 23 листопада 2016 року з 10-40 год. по 14-40 год. На наступний день, позивач в присутності свідків відмовився надавати пояснення щодо факту відсутності його на робочому місці 23 листопада 2016 року. ОСОБА_6 зазначив, що зібрані матеріали по вказаній перевірці відсутності вчителя ОСОБА_1 на робочому місці ним були направлені до відділу освіти Тлумацької РДА для подальшого реагування.

Представник відповідача Тлумацької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Від Тлумацької районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, просили в задоволенні позову відмовити, у зв'язку із його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідачі, заступник начальника відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_4, головний спеціаліст відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Від відповідачів надійшло письмове заперечення, відповідно до якого останні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що станом на 23 листопада 2016 року працювала на посаді технічного працівника Підвербцівського НВК. На момент дачі показів в суді, остання зазначила, що не працює більше в НВК, з жодним з сторін в приязних чи неприязних стосунках не перебуває. ОСОБА_14 повідомила, що 23 листопада 2016 року чергувала в школі. Перебувала на вході-виході школи, слідкувала за порядком та дисципліною учнів відповідно до її обов'язків, а також стежила за тим, щоб по сторонні особи не заходили до навчального закладу. Після другого уроку, приблизно о 10-40 год. 23 листопада 2016 року вона помітила, як вчитель ОСОБА_1 та вчитель ОСОБА_8 вийшли з приміщення школи. Будь-якої підозрілої поведінку чи стану в останніх не помітила. ОСОБА_14 зазначила, що вчитель ОСОБА_1 перебував ззовні в нормальному стані, без будь-яких ознак хвороби. Згодом вчитель ОСОБА_8 повернулася до школи, а вчитель ОСОБА_1 того дня більше до школи не приходив. Вона була включена до складу комісії директором щодо встановлення причин та обставин відсутності подружжя ОСОБА_1 на роботі 23 листопада 2016 року. Підписи виконані нею в акті є добровільними, і відповідають фактичним обставинам справи. Також ОСОБА_14 повідомила, що вже після 23 листопада 2016 року зі слухів чула, що вчитель ОСОБА_1 вказує, що того дня хворів.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що є батьком позивача. 23 листопада 2016 року став очевидцем того, що стан здоров'я його сина був незадовільний, дружина міряла позивачу тиск. Говорила певні цифри, які стосувалися на йому думку артеріального тиску сина. Вважає, що стан сина був критичним.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказав, що проживає в с. Підвербці. 23 листопада 2016 року довідався зі слів ОСОБА_8 про те, що її чоловік перебуває вкрай важкому стані. Швидка допомога того дня не приїжджала. ОСОБА_16 зазначив, що йому неодноразово викликали працівники сільської ради при виникнення потреби карету швидкої допомоги, яка приїжджала для надання медичної допомоги його близьким.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 23 листопада 2016 року вона довідалася про те, що її чоловікові стало зле. Прийшла на допомогу, допомогла йому добратися додому. Останній 23 листопада 2016 року в приміщенні школи втратив свідомість. Надавала самотужки медичну допомогу чоловікові. Допомагали односельчани в цьому також. Фельдшера того дня в селі не було. ОСОБА_8 зазначила, що були реальні побоювання за життя чоловіка 23 листопада 2016 року, однак не змогла надати логічне та змістовне пояснення чому вона, і інші особи не намагалися викликати швидку допомогу для позивача у такому випадку.

Допитаний в суді лікар-спеціаліст ОСОБА_17 пояснив, що має кваліфікацію за спеціальністю загальна практика - сімейна медицина. Відповідно до діючого законодавства єдиним документом, що засвідчує непрацездатність особи, яка викликана хворобою є листок непрацездатності. Вважає, що самолікування може бути дуже небезпечним для здоров'я. Особи гіпертоніки перебувають на обліку в медичних закладах. Для правильного встановлення діагнозу хвороби, визначення симптомів захворювання, проведення медичного обстеження пацієнта потрібна відповідна медична освіта. Фактично такого захворювання не має, щоб можна було видати лікарняний листок щодо звільнення від роботи на один день, хіба що такий листок непрацездатності може видати стоматолог. ОСОБА_17 зазначив, що сам факт хвороби не є підставою для видачі листка непрацездатності. Для цього мають бути наявні певні фактори. Є захворювання, що не перешкоджають трудовій діяльності.

Вислухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_11, відповідачів та представника відповідача ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи та покази свідків, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 27-к від 21.02.2012 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора у порядку переведення на посаду вчителя історії та фізичної культури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад).

Згідно наказу № 32а-к від 22.02.2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя історії та фізичної культури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад).

Позивач ОСОБА_1 починаючи з 22 лютого 2012 року перебував в трудових відносинах з відділом освіти Тлумацької районної державної адміністрації.

Відповідно до ст.26 ч.1, 2 ЗУ «Про загальну середню освіту» в редакції Закону від 20.06.2016 року трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою. Призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Призначення на посаду та звільнення з посади інших працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює його керівник. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника і заступників керівника приватного загальноосвітнього навчального закладу здійснює його власник за погодженням з відповідним органом управління освітою. Призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних та інших працівників приватного загальноосвітнього навчального закладу здійснює його власник.

Відповідно до ст.147-1 ч.1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Отже, до повноважень відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації в період з вересня 2016 року по січень 2017 року входило право на призначення на посаду та звільнення з посади, застосування дисциплінарних стягнень до педагогічних працівників Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад).

Згідно копії наказу директора НВК № 12/31 від 19 вересня 2016 року про перевірку заповнення класних журналів вбачається, що директор при перевірці класних журналів виявив такі недоліки - учитель ОСОБА_1 самовільно дописав уроки з фізичної культури в 2 класі - 14.09.2016 року, 3 класі - 12.09.2016 року, 4 класі - 05.09.2016 року, з історії 8 класу - 16.09.2016 року, 7 класу - 14.09.2016 року. Наказано вчителю фізичної культури та історії ОСОБА_1 привести в порядок записи, які записані станом на 19.09.2016 року до 21.09.2016 року (а.с.71 т.1).

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту від 19 вересня 2016 року, позивач ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 відмовився ознайомитися із наказом директора НВК від 19 вересня 2016 року «Про перевірку заповнення класних журналів» (а.с.73 т.1).

Згідно копії доповідної записки вбачається, що директор Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) 21 вересня 2016 року повідомив начальника відділу освіти Тлумацької РДА про те, що вчитель історії ОСОБА_1 в період з 05 вересня по 16 вересня 2016 в класних журналах дописав уроки, які фактично не проводив, і які відсутні в розкладі уроків. На зроблені зауваження не реагує (а.с.74 т.1).

Відповідно до копії акту від 26 вересня 2016 року складеного в складі директора НВК ОСОБА_6, заступника директора НВК ОСОБА_18, головного спеціаліста відділу освіти ОСОБА_5, заступника начальника відділу освіти ОСОБА_4, ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення щодо ведення класних журналів (відповідно до інструкції). Вчитель ОСОБА_1 в акті написав про те, що буде надавати пояснення тільки при фото - та відео зйомці (а.с.75 т.1).

Згідно доповідної записки від 26 вересня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що позивач ОСОБА_1 зробив записи про проведення уроків фізичної культури у класних журналах 2 класу (14.09.2016 року), 3 класу (12.09.2016 року), 4 класу (05.09.2016 року) не проводячи їх. В зазначені дні за розкладом уроків фізичної культури у цих класах немає. Вчитель історії ОСОБА_1 на свій розсуд у 9 та 8 класі станом на 26 вересня 2016 року не провів жодного уроку всесвітньої історії, а у 7 класі один урок - 23 вересня 2016 року (а.с.76 т.1).

Як вбачається із копії розкладу уроків на 1 семестр 2016-2017 навчальний рік: в другому класі на 14 вересня 2016 року (середа) було призначено п'ять уроків, серед яких уроку фізичної культури не має; в третьому класі на 12 вересня 2016 року (понеділок) було призначено п'ять уроків та шостий урок година класного керівника, серед яких уроку фізичної культури не має; в четвертому класі на 05 вересня 2016 року (понеділок) було призначено п'ять уроків та шостий урок година класного керівника, серед яких уроку фізичної культури немає (а.с.72 т.1).

Відповідно до п.13 Інструкції щодо заповнення Класного журналу для 1-4-х класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 412 від 08.04.2015 року, у графі «Місяць і число» у день проведення уроку (екскурсії, передбаченої календарно-тематичним плануванням із певного предмета, контрольної роботи, практикуму, досліду тощо) проставляється дата проведення. Дата записується дробом, чисельник якого є числом, а знаменник - порядковим номером місяця у році. Наприклад, 04/09. Заздалегідь дати не записуються.

Згідно копії класного журналу четвертого класу, копії класного журналу третього класу, копії класного журналу другого класу (а.с.84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92 т.1) вчителем ОСОБА_1 не зважаючи на те, що в розкладі уроків в даних класах не було призначеного уроку фізичної культури, останнім в класному журналі було зроблено відповідний запис про проведення уроку фізичної культури.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до вимог ст. 140 ч.2 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до ст.24 ч.1 ЗУ «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Перелік посад педагогічних працівників системи загальної середньої освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації № 2-05/319 від 29 вересня 2016 року притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді догани вчителя історії ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов'язків. Наказ прийнятий на підставі доповідної записки директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад), доповідної записки заступника начальника відділу освіти ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу освіти ОСОБА_5 (а.с.96 т.1).

Згідно акту від 30 вересня 2016 року засвідчено факт відмови ОСОБА_1 підписатися у наказі № 2-05/319 від 29.09.2016 року наступними особами: ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 (а.с.97 т.1).

Згідно акту від 03 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 взяв для підпису наказ № 2-05/319 від 29.09.2016 року, і не повернув в присутності ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 (а.с.98 т.1).

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Таким чином, здобутими по справі доказами в їх сукупності підтверджується факт внесення до класного журналу вчителем історії та фізичної культури ОСОБА_1 відомостей щодо проведення уроків, які фактично не були проведені. Отже, позивач своїми діями порушив Інструкцію щодо заповнення Класного журналу для 1-4-х класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 412 від 08.04.2015 року, тим самим неналежно виконував покладені на нього обов'язки, чим своїми діями вчинив перешкоду учням в здобутті належної освіти та розвитку, оскільки уроки були записані тільки формально.

Позивачем на надано жодного доказу чи спростовано в інший спосіб задокументований факт внесення ним відомостей до класного журналу, які суперечать фактичних обставинам справи та вимогам закону.

Посилання позивача на наказ заступника Міністра Освіти від 27.05.2014 року № 648 «Щодо припинення практики створення та вимагання від дошкільних, загальноосвітніх, професійно - технічних та позашкільних навчальних закладів документації та звітності, не передбаченої законодавством України», в обґрунтування позовних вимог є хибним, оскільки вказаний наказ не дає право педагогу здійснювати формальні записи про проведення уроків без їх фактичного проведення, та проведення уроку всупереч затвердженого розкладу уроків.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що наказ № 2-05/319 від 29.09.2016 року про притягнення вчителя ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у виді догани є законним, обґрунтованим, і відповідає особі ОСОБА_1 та обставинам вчинення порушення трудової дисципліни.

Крім цього, наказом директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) № 12/65 від 23 листопада 2016 року створено комісію з метою вивчення причин відсутності на уроках 23.11.2016 року вчителя історії та фізичної культури ОСОБА_1 і вчителя біології та хімії ОСОБА_8 (а.с.182 т.1).

Згідно ст.40 п.4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до акту від 23.11.2016 року комісія в складі ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_24, ОСОБА_14 зафіксовано відсутність вчителя ОСОБА_1 на робочому місці 23 листопада 2016 року з 10-40 год. до 14-40 год. (а.с.181 т.1).

Відповідно до акту від 24.11.2016 року у присутності ОСОБА_25, ОСОБА_19,, ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_18, ОСОБА_26 вчитель ОСОБА_1 24 листопада 2016 відмовився дати пояснення , чому він був відсутній на робочому місці 23 листопада 2016 року з 10-40 год. до 14-40 год. (а.с.180 т.1).

Листом профспілкового комітету ОСОБА_1 було проінформовано про те, що 13.12.2016 року профспілковий комітет надав згоду на його звільнення на підставі ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.48 т.1).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) № 27 від 13 грудня 2016 року членами профспілкового комітету одноголосно було надано згоду про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 згідно статті 40 п.4 та статті 43 КЗпП України (а.с.44 т.1).

Відповідно до довідки № 208 від 18 травня 2017 року, виданої Підвербцівською сільською радою, ОСОБА_8 23 листопада 2016 року близько 10-50 год. зверталася до фельдшера села з приводу раптового погіршення стану здоров'я її чоловіка ОСОБА_1 (а.с.161 т.1).

Згідно відповіді на адвокатський запит КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 703/01-18 від 20 жовтня 2017 року прослідковується, що з записами журналів реєстрації викликів на 103 Тлумацького відділення за 23.11.2016 року викликів бригади МД за адресою с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області для ОСОБА_1 не здійснювалося. Кожен має можливість викликати швидку (екстерну) медичну допомогу за допомогою стільникового телефону (а.с.174 т.1).

Згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189, непрацездатність (утрата непрацездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я.

Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Судом встановлено, що позивачу за 23 листопада 2016 року не видавався листок непрацездатності, що б засвідчував звільнення його від роботи на вказаний день, у зв'язку із хворобою. Вказана обставина не заперечується жодною стороною, а тому не підлягає окремому доказуванню.

Одночасно визнається всіма сторонами та обставина, що позивач ОСОБА_1 був відсутній понад три години на робочому місці 23 листопада 2016 року.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин. Тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених законом.

При цьому суд погоджується, що у виняткових випадках відсутність працівника за станом здоров'я може підтверджуватися не тільки листком непрацездатності, а й іншими доказами.

В такому випадку суд зобов'язаний з'ясовувати не тільки наявність медичного висновку у виді листка непрацездатності про звільнення позивача 23 листопада 2016 року від виконання роботи, а також стан здоров'я позивача як підставу для визначення поважності причин відсутності на роботі.

Так, позивачем долучено до позовної заяви певні копії записів з медичними термінами та медичними показаннями (а.с.217-224 т.1). Проте, суд вважає, що дані копії певних записів не можуть бути доказом щодо підтвердження такого стану здоров'я позивача, який б не дозволяв останньому виконувати покладені на нього обов'язки станом 23 листопада 2016 року, так як записи в даних матеріалах є нерозбірливі, з даних матеріалів не можливо встановити характер їх походження, встановити правову природу оригінального документу, не можливо встановити орган чи установу які здійснювали вказані записи, відсутні дані в зазначених матеріалах щодо належності вказаних записів пацієнту ОСОБА_1, і саме основне відсутні дати записів за цілий 2016 рік.

При з'ясуванні стану здоров'я позивача за 23 листопада 2016 року, суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_14, яка не будучи заінтересованою особою у результаті розгляду справи, так як на момент розгляду справи не перебуває ні в родинних, ні в трудових відносинах з будь-якою стороною по справі, повідомила в суді про те, що 23 листопада 2016 року особисто була очевидцем, як позивач із дружиною ОСОБА_8 після другого уроку близько 10-40 год. покинув приміщення школи. Його зовнішній стан та поведінка були нормальними, останній вільно та самостійно пересувався, жодних особливих ознак в поведінці ОСОБА_1 остання не помітила.

При вирішенні питання щодо стану здоров'я позивача на 23 листопада 2016 року, суд бере до уваги ту необхідну норму поведінки особи в суспільстві, зокрема те, що позивач є особою з вищою освітою, вчителем з великим досвідом роботи, навчає дітей дисципліни - правознавство, тому суд вважає, що нормою поведінки такої особи повинно бути задокументоване звернення до медичного закладу, отримання листка непрацездатності у разі відсутності на робочому місці понад три години на протязі дня.

Позивачем не надано жодного доказу, що 23 листопада 2016 року та ближчі цього дні, останній перебував на медичному обстеженню, чи йому встановлювався певний діагноз, призначалося лікування.

Покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, письмові пояснення ОСОБА_27, ОСОБА_28 та пояснення ОСОБА_1 в частині того, що 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 був позбавлений можливості працювати із-за стану здоров'я, суд відкидає, оскільки вказані особи є заінтересовані в результаті розгляду справи, є близькими родичами та перебувають в дружніх відносинах з ОСОБА_1 Останні не мають медичної освіти, їхні покази не є послідовними, логічними та змістовними, і направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за допущене порушення трудової дисципліни.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_27, ОСОБА_28 в суді не допитувалися, а тому суд був позбавлений можливості та сторони по справі поставити запитання вказаним особам, особи не були попереджені про відповідальність свідка.

Також, свідок ОСОБА_16 зазначив, що можливо викликати швидку допомогу в с. Підвербці, і це виконують часто посадові особи сільської ради. Що не одноразово робилося для нього.

Отже, суд вважає, що при дійсній наявності незадовільного стану здоров'я позивача, 23 листопада 2016 року будь-хто міг викликати швидку допомогу, так як це б відповідало інтересам хворого, і дозволило б уникнути ряду непорозумінь.

Інформація про відсутність фельдшера 23.11.2016 року на робочому місці не підтверджена самою медичною установою, а також не доказує те, що стан позивача був незадовільний. Відповідач не звернувся за медичною допомогою і наступного дня.

Позивач не зміг логічно пояснити, чому одразу 24 листопада 2016 року він не подав письмове пояснення по факту відсутності його на робочому місці, яке б збігалося з поясненням викладеному в позовній заяві. Однак, з оглянутих та досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач успішно вміє звертатися в письмовій формі в різні органи, установи та до керівництва з рядом зауважень, запитів та вимог. Надсилає свої звернення.

Вірним є позиція відповідачів щодо того, що неприпустимою є поведінка педагога, який залишив самовільно, без нагляду учнів, за яких він несе безпосередньо відповідальність, що могло привести до настання негативних наслідків.

Суд вважає, що відповідачами були витримано передбачений законом порядок накладення стягнення у виді догани та звільнення на підставі ст.40 п.4 КЗпП України.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до висновку Верховного суду України викладеному в постанові від 19 жовтня 2016 року по справі № 6-2801цс15 від 19 жовтня 2016 року, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого. Згідно з пунктом 4 статі 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Як визначено в п.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. В листку непрацездатності, зокрема, вказується дата (день, місяць, рік) його видачі, відповідно день, з якого особа звільняється від роботи (п.3.12 Інструкції), при цьому вказання часу відкриття листка непрацездатності не передбачено.

Позивачем надано суду копію листка непрацездатності серії АДД № 396197, згідно якого він перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2017 року, і повинен приступити до роботи 04 січня 2017 року (а.с.39 т.1).

В ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач на момент звернення в суд з позовом щодо оскарження наказу від 23 грудня 2016 року № 275-к про звільнення його з роботи, оригінал листка непрацездатності серії АДД № 396197 зберігав в себе, його не пред'являв відповідачу для виконання.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч.3 ст.40 КЗпП України, заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

31 березня 2017 року наказом начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації № 53-К внесено зміни до наказу від 23 грудня 2016 року № 275-к, де слова та цифри «звільнити з 23 грудня 2016 року» замінено словами та цифрами «звільнено з 04 січня 2017 року». Зі змісту наказу вбачається, що отримавши 31 березня 2017 року відділу освіти Тлумацької РДА стало відомо, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2017 року, що було підтверджено листком непрацездатності серії АДД № 396197 (а.с.183 т.1).

Суд вважає, що відповідачем змінено дату звільнення позивача з 23.12.2016 року на 04.01.2017 року, що не заборонено законом.

При цьому така зміна дати звільнення була внесена з ініціативи відповідача, оскільки оригінал листка непрацездатності не було надано позивачем відповідачу, такий на початок розгляду справи знаходився в позивача.

Таким чином, враховуючи, що законом не встановлено заборону роботодавцю чи уповноваженому нам органу змінювати дату звільнення, суд приходить до переконання, що за встановлених обставин справи звільнення позивача проведено без порушення встановленого законом порядку, юридичних гарантій забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, тому таке звільнення не може вважатись незаконним, таким, що порушує трудові права позивача.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог про визнання дій відповідачів неправомірними, скасування наказу № 275-К від 23.12.2017 року про звільнення з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, а відтак, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене за встановлених обставин справи, до задоволення не підлягають також позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається при винесенні рішення про поновлення на роботі, а в даній справі суд відмовляє позивачу у поновленні його на роботі.

Крім цього, оскільки вказані вимоги позивача про визнання дій неправомірними, скасування наказу і поновлення на роботі є, на переконання суду, безпідставними, у суду немає підстав задовольняти наступну, похідну вимогу позивача, а саме: про відшкодування з відповідача моральної шкоди.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.40, 139, 140, 147-1, 235 КЗпП України, ст.ст. 24, 26 ЗУ «Про загальну середню освіту», п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти Тлумацької РДА в особі начальника ОСОБА_3, заступника начальника відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької РДА ОСОБА_5, директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа I-II ступенів - Дошкільний навчальний заклад) ОСОБА_6, Тлумацької РДА Івано-Франківської області про визнання наказу нечинним, дій- неправомірними та стягнення моральної шкоди - відмовити, у зв»язку з його безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський