Справа №582/502/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1650/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 31 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 2004 року вона зареєстрована та постійно проживає у житловому будинку по вул. Кооперативна, 28 в смт. Терни, здійснює його поточний та капітальний ремонт, сплачує витрати на утримання будинку. Вказує, що вона добросовісно заволоділа житловим будинком з господарськими спорудами та користується вказаним майном більше 10 років.

Зазначала, що вона не може зареєструвати вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами через відсутність правовстановлюючого документу.

Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Кооперативна, 28 в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, згідно з технічним паспортом.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 31 травня 2017 року визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Кооперативна, 28 в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, згідно з технічним паспортом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про його права та обовязки, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

При цьому вказує, що у 2002 році він придбав у ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за 3000 грн., що підтверджується розписками, а ОСОБА_4 користувалася вказаним майном як його дружина. Вважає, що підстави для визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 за набувальною давністю відсутні, оскільки нею не доведено факт добросовісності володіння ним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8, які заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Недригайлівською держнотконторою 20 червня 1995 року р№ 884, зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: смт. Терни, вул. Кооперативна, 28 (а.с. 19).

Із змісту ксерокопії розписки убачається, що 31 грудня 2002 року ОСОБА_5 отримала завдаток за дворище у розмірі 2000 грн. У ній також зазначено, що ОСОБА_6 продала дворище за 3000 грн. (а.с. 17).

Позивач не надала доказів укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у передбаченій законом формі.

Відповідно до доручення від 08 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_6 доручила ОСОБА_3 та ОСОБА_10 продати житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами, який знаходиться по вул. Кооперативна, 28 в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області (а.с. 16).

28 червня 2011 року ОСОБА_6 померла.

З довідки виконавчого комітету Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 30 березня 2016 року № 277-02-27 убачається, що з 14 липня 2004 року ОСОБА_4 зареєстрована у житловому будинку по вул. Кооперативна, 28 смт. Терни та відкрито і безперервно володіла вказаним нерухомим майном більше 10 років (а.с. 18).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а тому за нею підлягає визнанню право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до приписів ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом ч. ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, зі змісту вказаної норми ЦК України, а також розяснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке :

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. ст. 57 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Право власності належить до числа таких субєктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу.

Так, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є:

законність обєкту володіння;

добросовісність заволодіння;

відкритість володіння;

давність володіння та його безперервність (строк володіння);

безтитульність володіння.

Колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин.

Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

ОСОБА_4 не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували добросовісність заволодіння її житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

З довідки виконавчого комітету Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 21 вересня 2017 року убачається, що зі слів свідків з грудня 2002 року ОСОБА_3 відкрито та безперервно володів нерухомим майном по вул. Кооперативна, 28 в смт. Терни, здійснював поточні та капітальні ремонти, користувався присадибною земельною ділянкою (а.с. 46).

Як убачається з копії паспорта, 11 жовтня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб та вони проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Отже, ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, знала про існування інших осіб, які б могли мати право на вказане нерухоме майно, що виключає добросовісність заволодіння.

Той факт, що ОСОБА_4 фактично приховала відомості про наявність іншого користувача спірним будинком, є додатковим підтвердженням недобросовісності дій позивача для виникнення у неї права власності на вищевказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Посилання ОСОБА_4 у позовній заяві на те, що вона у 2002 році купила спірний будинок у ОСОБА_6, свідчить про наявність юридичного титулу на володіння цим майном, а це виключає такий обовязковий критерій для застосування набувальної давності, як безтитульність володіння.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст. 344 ЦК України, для визнання права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Ураховуючи викладене, місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_4

Крім того, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права і обовязки ОСОБА_3, який користувався спірним житловим будинком, але не брав участі у справі.

На підставі п. п. 1, 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову у звязку із неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, належить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2096 грн. 52 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 31 травня 2017 року та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2096 грн. 52 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді -