У х в а л а

23 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, на обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік − ОСОБА_7, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1995 року. Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина в тому числі на автомобіль Мазда-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. У встановлений законом строк вона звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5 Батько спадкодавця − ОСОБА_8 заволодів правовстановлюючими документами на вказаний автомобіль та перевіз його до місця свого проживання. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по 1/2 частці вказаного автомобіля без врахування 1/2 частки майна подружжя, яка належить їй.

Посилаючись на те, що автомобіль придбаний у період шлюбу зі спадкодавцем є спільним майном, позивачка просила суд визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори 25 листопада 2015 року на 1/2 частку автомобіля Мазда-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля, як спільного майна подружжя.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак