Справа № 750/7925/17
Провадження № 2/750/2118/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю прокурора Абдужабарова І.П., відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління охорони здоров'я Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

третя особа - Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське»,

в с т а н о в и в:

18.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 14471 грн. 60 коп.

В судовому засіданні прокурор поданий позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, що саме Страхове товариство «Іллічівське» повинно відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої особи.

Представник Управління охорони здоров'я Чернігівської міської ради подав заяву про згоду на представництво їх інтересів прокурором.

Представник Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради позов підтримав та просив справу розглядати без участі представника.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.12.2016, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та з застосуванням ст.69 України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком встановлено, що 04.02.2016, близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Toyota Venza», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Миру у напрямку з центру міста Чернігова, рухаючись заднім ходом у крайній правій смузі через пішохідний перехід біля будинку №199 по проспекту Миру, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину проспекту Миру по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті наїзду ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які, згідно висновку експерта №188 від 02.11.2016, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою стійку втрату загальної працездатності в розмірі 45%.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні №2 в періоди з 04.02.2016 по 11.03.2016, з 28.04.2016 по 06.05.2016 та з 05.09.2016 по 13.09.2016. З розрахунку №217 від 28.04.2017, виданого адміністрацією Чернігівської міської лікарні №2, вартість витрат на лікування становить 14 471 грн. 60 коп.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно із п. 3 вище зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпіла від злочину перебувала на лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 2, внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача, що підтверджується розрахунком витрат на лікування хворого ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208 209, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м. Чернігова витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 14471 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута