Справа №: 398/1173/17
Провадження №: 2/398/1646/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" жовтня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 і просить стягнути матеріальну шкоду у вигляді переплати пенсії за віком, яка виникла за період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року в сумі 2803,88 грн. Мотивує тим, що протоколом управління Пенсійного фонду від 14.09.2010 року за №1098 відповідачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) починаючи з 13.06.2010 року (з дня наступного після досягнення пенсійного віку - 55 років). Проте, на дату досягнення відповідачем пенсійного віку ( 55 років - 12.06.2010 року) ОСОБА_1 не мав необхідного загального страхового стажу - 25 років, що не відповідає вимогам п.„б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Увідповідності до Порядку добровільної участі у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування громадян України, які працюють за межами України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.03.2009 року за №10-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2009 року за №313/16329 (що був чинним на момент призначення пенсії відповідачу), 08.09.2010 року ОСОБА_1 було укладено договір за №80 про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (далі - договір). Згідно пункту 3.3. договору відповідачем було сплачено страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року (недостатній до 25 років страховий стаж). Відповідно до частин 5 та 6 ст. 12 Закону договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата застрахованою особою страхових внесків за попередні періоди. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання. Тому у ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком по Списку № 2 виникло з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.09.2010 року. У звязку тим, що у відповідача в період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року право на пенсію за віком по Списку № 2 було відсутнє, виникла переплата пенсії за вказаний період в розмірі 2 803,88 грн., що підтверджується рішенням управління Пенсійного фонду від 23.12.2015 року за №51 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Добровільно відповідач вказану переплату не повернув, а тому представник позивача просить стягнути матеріальну шкоду в сумі переплати пенсії за віком.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він вчасно подав заяву про призначення пенсії, проте йому у призначенні пенсії не було ні відмовлено, ні призначено і лише після його чергового звернення 08.09.2010 року йому рекомендували укласти договір про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, після укладення якого йому було призначено пенсію з моменту звернення. У нарахуванні йому безпідставно пенсії його вини немає, ці кошти були добровільно виплачені позивачем на підставі рішення.

Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що після настання віку пенсійного віку 13 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. 08.09.2010 року

Відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування від 08.09.2010 року №80 ОСОБА_1 було сплачено страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року (недостатній до 25 років страховий стаж), у відповідності до Порядку добровільної участі у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування громадян України, які працюють за межами України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.03.2009 року за №10-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2009 року за №313/16329 (що був чинним на момент призначення пенсії відповідачу).

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 12 Закону договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата застрахованою особою страхових внесків за попередні періоди. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання. Тому у ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком по Списку № 2 виникло з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.09.2010 року.

Відповідно до протоколу управління Пенсійного фонду від 14.09.2010 року за №1098 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) починаючи з 13.06.2010 року (з дня наступного після досягнення пенсійного віку - 55 років).

Відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.12.2015 року №51 у ОСОБА_2 виникла переплата пенсії за період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року в розмірі 2803,88 грн., у звязку із тим, що у відповідача було відсутнє право на пенсію за віком по Списку №2

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-91цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, а відступ від неї має бути вмотивований судом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

В матеріалах справи відсутні докази того, що завдана позивачу шкода у вигляді виплаченої відповідачу пенсії в сумі 2803,88 грн. є об`єктивним наслідком поведінки відповідача.

Позивачем також не надано доказів того, що ОСОБА_1 скоїв будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані. Навпаки, відповідач сплатив страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року (недостатній до 25 років страховий стаж).

Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу, як засіб до існування, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, як помилки, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки.

Отже, судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 2803,88 грн., які є сумою пенсії, призначеної йому УПФ , так і не встановлено наявності рахункової помилки, а також виплата коштів проведена позивачем добровільно, отже відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,11, 60, 209,215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя