Справа № 462/2540/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в червні 2017р. звернулася в суд із заявою про скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при УНК МТП від 20.08.2008 року по справі № 20/08 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Спектр» про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок, ухвалене третейським суддею Мартин Д.І. Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.2008р. Постійно діючим Третейським судом при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати третейським суддею Мартин Д.І. було винесено рішення по справі №20/08, яким позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за нею право приватної власності на обєкт нерухомості - житловий будинок №7а по вул. Спокійній у м. Львові, загальною площею 161,4 м.кв.; зобовязано ТзОВ «А-Спектр» усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні нею житловим будинком №7а на вул.Спокійній у м.Львові, загальною площею 161,4 м.кв., шляхом звільнення ТзОВ «А-Спектр» вказаного будинку в 15-денний строк з дня вступу даного рішення в законну силу. Дане рішення підлягає предявленню до ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» для реєстрації за ОСОБА_2 права приватної власності на вказаний житловий будинок.Копію рішення третейського суду заявницею було отримано лише 25.05.2017р. Вважає, що рішення третейського суду безпосередньо стосується її прав та обовязків, оскільки вона зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і такий належить їй на праві власності. До вказаного будинку №9, згідно технічного паспорту на будинок, відносяться також металеві ворота, позначені на поверховому плані під №1, хвіртка металева, позначена на поверховому плані під №2, огорожа металева, позначена в поверховому плані за №3, колодязь, бетонні кільця, позначені в поверховому плані під літ. «к», сарай, позначений на поверховому плані під літ. «Б».У 2002р. частині вказаного будинку було присвоєно окремий поштовий номер «7а». В подальшому частину будинку з поштовою адресою: м.Львів, вул.Спокійна, 7а, було набуто ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу реєстраційний №71 від 23.01.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4Незважаючи на присвоєння частині будинку окремого поштового номеру, будинок залишився однією спорудою і не ділиться по прямій лінії між нею та ОСОБА_2 Підвальні приміщення будинку №9, які їй належать, знаходяться під першим поверхом будинку №7а і фактично приміщення будинків №7а та №9 накладаються одне на одного. При цьому обидва будинки мають спільні конструктивні елементи, зокрема стіни, перегородки та дах.Крім того, вказані будинки мають спільне подвіря та спільний вхід на їх територію. Між тим, вхід до її помешкання згідно поверхового плану можливий лише через наявний вхід із сторони будинку №7а, де розташовані металеві ворота, які відносяться до будинку №9, оскільки лише з цього боку є вихід на земельні ділянки загального користування.З рішення третейського суду вбачається, що ОСОБА_2 було проведено реконструкцію будинку №7а по вул.Спокійній у м.Львові шляхом його розширення. До проведення реконструкції ця частина будівлі з окремим поштовим номером мала площу 92,5 кв.м., з якої 49,0 кв.м житлова, а після реконструкції - 161,4 кв.м. та житлова 92,8 кв.м.Як вбачається з рішення третейського суду такого дозволу ОСОБА_2 не отримувала. Разом з тим, земельна ділянка по вул.Спокійній, 7а обтяжена сервітутом, а тому заявниця має право користуватися земельною ділянкою в межах дії цього сервітуту для проходу та проїзду до свого помешкання і була фактично частково забудована ОСОБА_2, яка здійснила будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети, і разом з відсутністю дозволу на виконання будівельних робіт, тобто це є ознакою самочинного будівництва. Враховуючи те, що третейський суд своїм рішенням визнав право власності на самочинно збудоване та реконструйоване нерухоме майно, тобто вирішив справу непідвідомчу третейському суду, то таке рішення в силу вимог ч. 4 ст.389-4 ЦПК України підлягає скасуванню. Також, 19.07.2007р. між ОСОБА_2 та ТзОВ «А-Спектр» було укладено договір підряду, відповідно до якого ТзОВ «А-Спектр» зобовязувалося виконати з матеріалів ОСОБА_2 будівельні роботи щодо реконструкції належного позивачу житлового будинку №7а по вул.Спокійній у м.Львові з розширенням такого за рахунок добудови та надбудови.Отже, між сторонами виникли договір відносини із зобовязального права.Таким чином, вказаний спір було передано на розгляд третейського суду і з підстав, що не передбачені третейською угодою.

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали покликаючись на мотиви такої, дали пояснення аналогічні викладеним в такій. Просять заяву задовольнити.

Заінтересована особа та її представник проти заяви заперечили та зазначили, що дійсно 20.08.2008р. Постійно діючим Третейським судом при УНК МТП, а саме третейським суддею Мартин Д.І. було винесено рішення у справі № 20/08, яким позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Спектр» про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок задоволено. Дане рішення суду набрало законної сили і є чинним на даний час. На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 зареєструвала право власності на житловий будинок №7а по вул.Спокійній у м.Львові. Вважають, що вказаним рішенням суду від 20.08.2008р. жодним чином не порушено законних прав та інтересів заявниці, якій належить на праві власності будинок №9 по вул.Спокійній у м.Львові, а тому просять в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи та їх представників, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, шо рішенням постійно діючого Третейського суду від 20.08.2008 року (третейський суддя Мартин Д.І.) у справі № 20/08 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Спектр» про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок, визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на обєкт нерухомості - житловий будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові, загальною площею 161,4 м.кв.; зобовязано ТзОВ «А-Спектр» усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні нею житловим будинком №7а на вул.Спокійній у м.Львові, загальною площею 161,4 м.кв., шляхом звільнення ТзОВ «А-Спектр» вказаного будинку в 15-денний строк з дня вступу даного рішення в законну силу. Дане рішення підлягає предявленню до ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» для реєстрації за ОСОБА_2 права приватної власності на обєкт нерухомості - житловий будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові, загальною площею 161,4 м.кв. /а.с.18-24/.

Також встановлено, що 19.07.2007р. між ОСОБА_2 та ТОВ «А-Спектр» було укладено договір підряду, відповідно до якого ТзОВ «А-Спектр» зобовязувалося виконати з матеріалів ОСОБА_2 будівельні роботи щодо реконструкції належного позивачу житлового будинку №7а по вул.Спокійній у м.Львові з розширенням такого за рахунок добудови та надбудови.

Згідно п. 9.2 цього Договору сторони погодили, що будь-які спори щодо відносин, які виникають з цього договору підлягають остаточному врегулюванню за вибором позивача у суді або третейському суді.

З повідомлення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області від 23.08.2012р. вбачається /а.с.54/, що до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 23.08.2012р. внесено запис № 5000532 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТзОВ «А-Спектр» на підставі рішення засновників (учасників) про ліквідацію юридичної особи.

У листі постійно діючого Третейського суду № 01-08/17 від 14.08.2017 року /а.с.71/ зазначено, що у 2008р. відповідно до чинного на той час регламенту Третейського суду при УНК МТП, справи зберігалися безпосередньо у третейських суддів, які їх розглядали і рішення третейського судді Мартин Д.І. від 20.08.2017р., третейська угода від 19.07.2017р. та всі документи, подані під час розгляду цієї справи не зберігаються в секретаріаті Третейського суду при УНК МТП.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2006р. вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №71 від 23.01.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Львівської міського нотаріального округу ОСОБА_4, належить на праві власності будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові /а.с.14 /.

З державного акту на земельну ділянку Серія ЯГ №516352 від 16.11.2006р. вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2006р., належить на праві власності земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул.Спокійній, 7а у м.Львові.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2008р. вбачається, що ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину Р№351 від 07.02.2008р., виданого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, належить на праві спільної часткової власності будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові /а.с.11, 12, 13/.

Суд приймає до уваги покликання позивачки про те, що будинки №7а та №9 по вул.Спокійній у м.Львові мають спільні конструктивні елементи, зокрема стіни, перегородки та дах, а також спільне подвіря і спільний вхід на їх територію, що також не спростовано в суді і поясненнями заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в редакції чинній на момент винесення рішення третейського суду) рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо оскарження рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду» від 03.02.2011 року № 2979-УІ, який набрав чинності з 01.03.2011 року, ЦПК України було доповнено розділом УІІ-І «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів».

Як вбачається з ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України (в редакції чинній на момент винесення рішення третейського суду) власником квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За наведеного, третейський суд, ухвалюючи рішення від 18 лютого 2009 року вирішив питання щодо права заявниці, яка не брала участі у справі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 125, 124 Конституції України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року по справі №1-рп/2008 третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Згідно п. 7 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не можуть розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

Таким чином, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується «судом», «у судовому порядку», «на підставі рішення суду» тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди.

До компетенції третейського суду не належить право розглядати спір визнання права власності на нерухоме майно, оскільки це питання відноситься до вирішення виключно судами загальної юрисдикції.

Вказана правова позиція також викладена в Ухвалі Верховного Суду України у справі №6-22845св10 від 23 лютого 2011 року, Постанові Вищого господарського суду України у справі №13/144 (2010) від 13 квітня 2011 року та інших.

Крім того, оскаржуваним рішенням третейського суду також зобовязано ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати за ОСОБА_2 право приватної власності на обєкт нерухомості - житловий будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові, загальною площею 161,4 м.кв.

Тоді як, відповідно до ч.4 ст.46 Закону України «Про третейські суди» рішенням третейського суду може бути зобов'язана виконати певні дії виключно сторона спору. Зобов'язувати вчиняти певні дії третіх осіб, які не брали участь при розгляді справи, третейський суд не має права.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-3/2008 від 10 січня 2008 року №1-рп/2008 встановлено, що згідно з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до Закону «Про третейські суди» третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов'язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (ст. 57 Закону (1701-15), п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 55, 64, 124 Конституції України, Закону України «Про третейські суди», третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішувати спори лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

За наведеного, суд вважає, що оскільки третейський суд зобовязав ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок №7а по вул. Спокійній у м.Львові, третейський суд також вийшов за межі своїх повноважень.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та (або) фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

З рішення третейського суду також вбачається, що між ОСОБА_2 та ТзОВ «А-Спектр» не існувало спору, а сторони передали на вирішення третейського суду не спір, а питання юридичного оформлення права власності на нерухоме майно.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, а також те, що третейським судом вирішено питання про визнання права власності на нерухоме майно, що належить до виключної компетенції суду загальної юрисдикції, суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а тому вказане рішення третейського суду від 20 серпня 2008 року в порядку ст.389-5 ЦПК України та ст.51 Закону України "Про третейські суди" підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 299, 389-1, 389-5, 389-6 ЦПК України, Законом України "Про третейські суди", суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при УНК МТП від 20 серпня 2008 року по справі № 20/08 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Спектр» про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок, ухвалене третейським суддею Мартин Д.І.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5- денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: