Справа № 135/634/17 Провадження № 22-ц/772/2584/2017Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 69Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Денишенко Т.О.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника заінтересованої особи Скляра О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 5 вересня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В с т а н о в и л а:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити юридичний факт родинних відносин, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була її бабою, та встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, на даний час назва адміністративно-територіальної одиниці - Вінницька область, Жмеринський район, село Станіславчик.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року замінено у цивільній справі заінтересовану особу - Ладижинський міський сектор УДМС України у Вінницькій області на Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 5 вересня 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, на даний час назва адміністративно територіальної одиниці - Вінницька область, Жмеринський район, село Станіславчик.

Встановлено факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, була бабою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Заявник, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, доказів поважної причини неявки не надала і не надала письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необгрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_3 є громадянкою Узбекистану.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого повторно 1 квітня 1988 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Жумабазор Алатського району Бухарської області, Республіка Узбекистан; її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 6, 7-8).

Паспорт номер НОМЕР_2, виданий ВВС Алатського району Бухарської області Республіка Узбекистан 7 липня 2004 року, підтверджує те, що ОСОБА_3 є громадянкою Узбекистану (а. с. 9, 10-11).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 тривалий час проживає на території України та бажає набути громадянство України, для чого їй необхідно встановити факт, що її баба ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні.

6 листопада 2009 року Відділом громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України у Вінницькій області на підставі Закону України «Про імміграцію» видано ОСОБА_3 посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 безстроково (а. с. 4).

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданого повторно 7 січня 1998 року вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 17 червня 1953 року уклали шлюб; дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_4»; ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у Вінницькій області, Станіславський район (а. с. 17, 18-20). Пізніше цей шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5, виданого повторно 24 червня 2003 року, ОСОБА_8 (мати заявниці) народилася ІНФОРМАЦІЯ_5; її батьками є ОСОБА_9 - узбек та ОСОБА_4 - українка (а. с. 21-22, 23-25).

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_6, виданого 21 грудня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3; місце смерті - Узбекистан, Бухарська область, Алатський район (а. с. 12, 13-15).

Із листа Ладижинського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області від 30 серпня 2017 року № 1775-03.3-07-113 вбачається, що актовий запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній (а. с. 60).

Отже, судом першої інстанції у судовому засіданні встановлено, що заявник є громадянкою Узбекистану, яка довгий час проживає на території України і бажає набути громадянство України. ОСОБА_4 приходилася бабою заявнику та народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні і на даний час місцем народження є - село Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України».

Пунктом 2 частини 1 статті 6 цього Закону визначено, що громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держави. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні від іноземного громадянства.

Відповідно до ч. 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5).

Відповідно до положень зазначеної статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України.

Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 ч. 1); народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пункт 7 ч. 1)

Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що факт родинних відносин між заявником ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, була бабою заявнику, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Також у судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, на даний час назва адміністративно-територіальної одиниці - село Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 та встановлення факту, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, на даний час назва адміністративно територіальної одиниці - Вінницька область, Жмеринський район, село Станіславчик, та вона була бабою заявника ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що судом першої інстанції без належного дослідження взято до уваги актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4, що є безпідставним, оскільки з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що судом не прийнято до уваги архівну довідку та запис про народження, оскільки ці докази стосуються не ОСОБА_4, а іншої особи.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є необґрунтованими і спростовуються наведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 5 вересня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.В. Матківська

Судді: О.Ю. Береговий

Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська