ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1308/17
Провадження № 2/362/1359/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 жовтня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 47736 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 16 березня 2013 року між ним та громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СНІ87197, виданий Васильківським МВГУМВС України в Київській області 19.10.1996, укладений договір позики, відповідач власноручно написав розписку в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. За умовами вказаного договору Відповідач зобов'язується виплатити на протязі одного року суму 30000 грн., станом на 15.03.2017 відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, виплатив лише 4000 грн. та ухиляється від повернення боргу. Розрахунок ціни позову 47736 грн., яка складається з наступного: сума боргу - 26000 грн., три відсотки річних - 2342 грн., інфляція - 19396 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обовязків до виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд також враховує положення ст.ст.610 та 625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобовязання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з розписки від 16.03.2013 року ОСОБА_2 зобовязався виплатити на протязі одного року 30000 за автомобіль «Форд Сієра», 1989 року за державним номером 21638 КЕ (а.с.6).

Таким чином, між сторонами відповідно до ст. 1046 ЦК України був укладений договір позики, зобов'язання за якими сторони повинні виконувати належним чином відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Тобто факт укладення між сторонами договору позики підтверджується розписками позичальника.

На день звернення позивача до суду, сума позики залишається неповернутою та складає 26000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем розрахунок ціни позову 47736 грн., яка складається з наступного: сума боргу - 26000 грн., три відсотки річних - 2342 грн., інфляція - 19396 грн.

Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що у встановлений договором позики строк, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення взятих у борг грошових коштів не виконав.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за укладеним із позивачем договором позики, взяті у борг кошти не повернув, на підтвердження своїх доводів повернення коштів за позикою доказів не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 47736 (сорок сім тисяч сімсот тридцять шість) грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046-1051 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії СК 187197) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 47736 грн., що складають: сума боргу - 26000 грн., три відсотки річних - 2342 грн., інфляція - 19396 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії СК 187197) на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою до Васильківського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.