Справа № 365/630/17
Номер провадження: 2/365/391/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2017 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2017 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири номер 1 по провулку Набережний, 5 в смт. Згурівка Київської області. Відповідач, з якою 22 січня 2017 року її син ОСОБА_4 розірвав шлюб, зареєстрована за цією адресою. Проте з 22 травня 2016 року відповідач в цій квартирі не проживає та не зявляється в ній, проживає з іншим чоловіком по вулиці Жовтнева, 17 в смт. Згурівка Київської області. Залишила своїх неповнолітніх дітей на утриманні та вихованні батька ОСОБА_4, веде аморальний спосіб життя, тому просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, а саме, квартирою та примусово зняти з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та за місцем фактичного проживання, про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень на позов суду не надала.

В судовому засіданні позивач, вона ж як свідок, надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, зазначила, що відповідач у травні 2016 року залишила спірне помешкання та забрала всі свої речі із будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що відповідач з травня 2016 року до теперішнього часу у спірному будинку не проживає та не зявляється у ньому, не відноситься до нього як до свого основного місця проживання.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що квартира номер 1 по провулку Набережний, 5 в смт. Згурівка Київської області належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2012 (а.с.3 - копія Витягу про державну реєстрацію прав).

ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 до 22 січня 2017 року. Після розрвання шлюбу діти залишилися на вихованні та утриманні батька ОСОБА_4 (а.с.4 копія рішення суду).

У спірній квартирі зареєстрована та відсутня без поважних причин із 22 травня 2016 до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 Це житло не є її постійним місцем проживання та вона не відноситься до нього як такого, не приймає ніякої участі в його утриманні, тягар утримання несе позивач. Не веде з позивачем власником будинку спільного господарства. ОСОБА_3 фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. За цією адресою отримала й перший виклик до суду (а.с.7, 8, 11, 19 письмові пояснення, акт обстеження житлово-побутових умов, довідка та повідомлення).

Зазначені обставини підтвердили також свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_6

В ході розгляду справи не встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з приводу користування житлом.

Доказів проживання у спірному будинку чи його утримання відповідачем суду не надано.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач відсутня в спірному житловому будинку без поважних причин понад один рік, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, тому вона втратила право на користування спірною квартирою, що належить позивачу на праві приватної власності.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640 грн, який підлягає стягненню із відповідача на її користь (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 74, 77, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою номер 1 по провулку Набережний, 5 в смт. Згурівка Київської області.

Зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2017 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО