УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фудмаркет», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т», про визнання договору позики припиненим, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності та за позовом третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фудмаркет», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності за касаційними скаргами ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в 2004 році він і ОСОБА_5 домовились про те, що останній передасть йому у позику грошові кошти окремими траншами.

При цьому, письмові угоди між сторонами не оформлялись, однак при отриманні кожного траншу він надавав ОСОБА_5 відповідну розписку.

8 квітня 2009 року ним було отримано від відповідача грошову суму в розмірі 300 тис. доларів США.

8 грудня 2015 року ним укладено договір позики, відповідно до п. 4 якого в порядку забезпечення виконання ним зобов'язань по поверненню позики та виплаті відсотків було також укладено договори купівлі-продажу низки об'єктів нерухомості, за умовами яких ОСОБА_5 та указаним стороною особам були передані у власність об'єкти нерухомості, зокрема: 9 квітня 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (далі - ТОВ «Горяц-Т») продало приватному підприємству «Модус Н» (далі - ПП «Модус Н»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фудмаркет»), нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 288,9 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1.

Зобов'язання з повернення боргу ним виконані у повному обсязі, основне зобов'язання є припиненим його виконанням, підстави для подальшого існування забезпечувального зобов'язання, яке оформлено, як договір купівлі-продажу нерухомого майна, а насправді є договором іпотеки, відпали, та відповідно будь-які зобов'язання, що з нього випливають, припинені.

Враховуючи викладені обставини, просив із урахуванням уточнень визнати договір позики від 8 квітня 2009 року припиненим у зв'язку з його виконанням, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2014 року серії НОМЕР_1, визнати за ним право власності на об'єкт забезпечення.

Третя особа ТОВ «Горяц-Т» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати договір купівлі-продажу від 9 квітня 2009 року удаваним та встановити, що зазначений договір є договором іпотеки, який припинив свою дію в зв'язку з припиненням основного зобов'язання; визнати недійсним свідоцтво право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2014 року серії НОМЕР_1, визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він дійсно передавав у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 на користь ПП «Модус Н» спірне нерухоме майно.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року, у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ТОВ «Горяц-Т» відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 і ТОВ «Горяц-Т», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ТОВ «Горяц-Т», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 207, 235, 546, 655, 1046, 1047, 1049 ЦК України, врахувавши роз'яснення п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що розписка, на яку ОСОБА_4 посилався як на підставу своїх вимог, не містить обов'язкових умов, передбачених для договору позики, а також із того, що договір позики від 8 грудня 2015 року не був підписаний ОСОБА_5

Крім того, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 9 квітня 2009 року укладений з дотриманням вимог закону та вільним волевиявленням його сторін. ПП «Модус Н» у рахунок сплати вартості предмету цієї угоди перерахувало ТОВ «Горяц-Т» 3 938 209 грн 20 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Колегія погоджується з такими висновками, які узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967 цс 15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_4 і ТОВ «Горяц-Т».

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик