АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9616/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Остапчук Т.В.
757/8657/16-ц Доповідач Чобіток А.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради,третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що будинок № АДРЕСА_1,в якому знаходиться його квартира № 6/1 придбана ним за договором купівлі-продажу від 29.02.2008 року, є комунальною власністю громади м. Києва, а квартири, що знаходяться у ньому, в тому числі і його перебувають приватній власності мешканців будинку.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

При купівлі квартири продавець квартири ОСОБА_3 запевнив , що у вартість квартири увійшов законно побудований ліфт , тобто користується ліфтом лише він, який мешкає на 5 поверсі. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Таким чином, ліфт та ліфтова шахта у прибудові до вказаного будинку є об'єктом спільної власності власників квартир відповідного багатоквартирного будинку і відповідно належить йому, як власнику квартири № 6/1 у вказаному вище будинку на праві спільної сумісної власності з іншими жителями будинку , тому просить визнати за ним громадянином Канади, власником квартири № 6/1 у будинку № АДРЕСА_1 , право власності на частку у праві спільної сумісної власності на ліфтову шахту та ліфт вантажопідйомністю 320 кг, заводський номер №ЕРІ1039, що знаходяться у добудові до будинку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом не розглянуто його вимоги, в яких було змінено предмет позову, в яких він просив визнати право власності на частку у праві спільної сумісної власності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 29.02.2008 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого в установленому законом порядку, є власником квартири № 6/1 у будинку № АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат, жилою площею 60,50 кв. м, загальною площею 160,80 кв. м.

Згідно з Актом від 20.01.2015 року за № 186/70 обстеження технічного стану несучих та огороджуючи конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація», вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні КП «Хрещатик», є п'ятиповерховим, збудованим в 1928 році. П'ятий поверх та мансарда надбудовані та введені в експлуатацію в 2008 році. До стіни дворового фасаду в 2008 році зведена зовнішня ліфтова шахта. Пасажирський ліфт не введений в експлуатацію.

ВказанимАктом рекомендовано питання введення ліфта в експлуатацію вирішити в установленому порядку ( а.с.11-13).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, врахувавши при цьому, що ліфт та ліфтова шахта, на частку у праві спільної сумісної власності якого позивач просить визнати право власності, є новоствореним об'єктом нерухомості, який в установленому порядку не введено в експлуатацію .

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ізст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки .

Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно доПравил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці, та гірничого нагляду від 01 вересня 2008 року № 190 , експлуатація - стадія життєвого циклу ліфта чи підйомника, на якому реалізують, підтримують та відновлюють якість виробу.

Експлуатація ліфта охоплює етапи введення в експлуатацію за

призначенням, зберігання, транспортування, технічне обслуговування

поточний та середній ремонт, припинення експлуатації (утилізація

та знищення) ( п. 4.1. Правил).

Згідно з п. 9.1. вказаних Правил:

9.1.1. Новоустановлені ліфти, крім малого вантажного, підлягають реєстрації в територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці.

9.1.2. Реєстрація проводиться відповідно до вимог цьогорозділу.

9.1.3. Для реєстрації суб'єкт господарювання, у власності абов користуванні якого є ліфти та який має намір їх експлуатувати, подає письмову заяву , паспорт ліфтата акт технічної готовності ліфта (ГСТУ 36.1-001-97).

У заяві зазначаються відомості про дозвіл на експлуатаціюліфтів, який отримано суб'єктом господарювання відповідно до вимог НПАОП 0.00-4.05-2003 , або копія договору з організацією, яка має такий дозвіл на експлуатацію ліфтів. У паспорті ліфта повинен бути запис про призначення особи, відповідальної за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфта, і електромеханіка, відповідального за справний стан ліфта.

Акт технічної готовності ліфта складається організацією, яказмонтувала ліфт або виконала його заміну, реконструкцію чи модернізацію, та вкладається в паспорт ліфта разом з такою документацією:

При цьому видача дозволу на експлуатацію ліфта як об'єкта підвищеної небезпеки здійснювалась згідно з НПАОП 0.00-4.05-03 Порядком видачі дозволів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2003 року №1631, який діяв до 01.11.2011 року, а в подальшому на підставі Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1107.

.

Відповідно до вказаних Порядків суб'єкт господарської діяльності чи уповноважена ним особа (роботодавець - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3; виробникові або постачальникові

машин, механізмів,устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або

постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування

підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3)для отримання дозволу на експлуатацію ліфта подає до Держпраці чи його територіального органу за місцем розташування заяву встановленої форми. Цьому передує проведення експертизи відповідності ліфта вимогам певних нормативно-правових актів і спроможності суб'єкта господарювання забезпечити дотримання вимог законодавства при його експлуатації.

Крім того, з 26.11.2009 року діє Технічний регламент ліфтів , який є обов'язковим для виконання всіма, хто проектує, виробляє, монтує та забезпечує експлуатацію ліфтів у будівлях і спорудах.

Технічним регламентом ліфтів передбачено, що державний нагляд за безпекою ліфта здійснюється під час уведення його в експлуатацію та в процесі експлуатації спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань нагляду за охороною праці. На ліфти також поширюються основні вимоги безпеки життя та здоров'я людини Технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1764.

З Акту від 20.01.2015 року за № 186/70 обстеження технічного стану несучих та огороджуючи конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація»вбачається, що даний будинок є збудованим в 1928 році. П'ятий поверх та мансарда надбудовані та введені в експлуатацію в 2008 році. До стіни дворового фасаду в 2008 році зведена зовнішня ліфтова шахта. Пасажирський ліфт не введений в експлуатацію. Вказаним Актом рекомендовано питання введення ліфта в експлуатацію вирішити в установленому порядку.

Наведене свідчить про те , що ліфтова шахта та пасажирський ліфт, зведені до стіни дворового фасаду в 2008 році будинку АДРЕСА_1 в м. Києві при зведенні будинку в 1928 році, а також у подальшому для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців як частина житлового будинку не будувались та в експлуатацію разом з будинком з наданням відповідного дозволу не вводились.

Будь-яких доказів того, що ліфтова шахта та пасажирський ліфт, зведені до стіни дворового фасаду в 2008 році будинку АДРЕСА_1 в м. Києві після введення будинку в експлуатацію, були збудовані з наданням відповідного дозволу та введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства , матеріали справи також не містять.

Так, згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» , допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

При цьому, частиною другою статті 382 Цивільного кодексу України визначено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

З огляду на те, що в установленому законом порядку ліфтова шахта та пасажирський ліфт, зведені до стіни дворового фасаду в 2008 році будинку АДРЕСА_1 в м. Києві , який збудований в 1928 році, а також у подальшому для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців як частина житлового будинкуне будувались та в експлуатацію не вводились, збудовані після введення будинку в експлуатацію без відповідного дозволу та не вводились в експлуатацію в установленому законом порядку, відсутні правові підстави вважати, що до вказаних допоміжних приміщень можуть здійснюватись правомочності власника у розумінні норм цивільного права .

Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом не розглянуто заяву про зміну предмету позову, в яких позивач просив визнати право власності на частку у праві спільної сумісної власності, спростовується описовою частиною рішення суду, в якій чітко зазначено позовні вимоги ОСОБА_2, що були розглянуті судом - визнання за позивачем , громадянином Канади, власником квартири № 6/1 у будинку № АДРЕСА_1 , право власності на частку у праві спільної сумісної власності на ліфтову шахту та ліфт вантажопідйомністю 320 кг, заводський номер №ЕРІ1039, що знаходяться у добудові до будинку, тобто з урахуванням зазначеної представником позивача заяви.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на положення частини 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якою встановлено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -