Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1894/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.,

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 29 вересня 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього після смерті баби ОСОБА_3, померлої 12 грудня 2012 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1, посилається на те, що 12 грудня 2012 року після смерті баби ОСОБА_3, відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (паю), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари, вартістю 99326,28 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0215745, виданого Кодимською районною державною адміністрацією; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області (майновий сертифікат), на підставі свідоцтва серії ОД-ХІІ-Х №000578, розміром 1464 грн.. За життя спадкодавець склала заповіт. Спадкоємцем за заповітом стала вона та відповідач по справі ОСОБА_2. Відповідно до вимог закону вона звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Відповідач теж звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила в оформленні спадщини у звязку з наявним спором та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Це було обумовлено тим, що відповідач заволоділа оригіналами правовстановлюючими документами і не повертає їх. Всі її спроби врегулювати спір мирним шляхом до позитивного результату не призвели. Ця обставина і змусила її звернутися до суду. Просить поділити спадкове майно, визнавши за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари, вартістю 99326,28 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0215745, виданого Кодимською районною державною адміністрацією; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області (майновий сертифікат), на підставі свідоцтва серії ОД-ХІІ-Х №000578, розміром 1464 грн..

В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. До початку розгляду справи по суті вона і позивач врегулювали спір мирним шляхом.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов повинен бути задоволеним частково з таких підстав.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно статті 1278 ч.1 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно частини першої статті 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Судом установлено наступне.

12 грудня 2002 року померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №320647, видане 12 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області).

Відкрилася спадщина у вигляді: земельної частки (паю), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари, вартістю 99326,28 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0215745, виданого Кодимською районною державною адміністрацією; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області (майновий сертифікат), на підставі свідоцтва серії ОД-ХІІ-Х №000578, розміром 1464 грн..

Спадкоємцями за заповітом стали сторони по справі (заповіт від 08 травня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за №1835 Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області, згідно якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідала належну їй земельну частку (пай), на підставі сертифікату на земельну частку (пай) КСП «Промінь» села Лисогірка серії ОД-12 №0215564, розміром 3,37 умовних кадастрових гектари, згідно рішення №15 від 10 січня 1996 року ОСОБА_5 і ОСОБА_1). Тобто, спадкодавець заповідала сторонам лише земельну частку (пай) розміром 3,37 умовних кадастрових гектари. Про майновий пай члена КСП в заповіті річ не йшла.

Згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №007863, виданого 28 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, після реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_6, ОСОБА_5 присвоєно прізвище «Докучаєва». Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №095978, виданого 12 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, ОСОБА_5 присвоєно прізвище «Аргунова», а згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ВЛ №009103, виданого 22 серпня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_8 змінено імя на «Адамова Олена Михайлівна».

Використовуючи своє право спадкоємця за заповітом, позивач ОСОБА_1, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у видачі цього свідоцтва, у звязку з тим, що із заявою про право на спадщину заявила і відповідач. Виник спір щодо розмірів часток у спадщині. (лист державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №1353/02-14 від 27 вересня 2017 року).

В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

До початку розгляду справи по суті, відповідач визнала позов і не заперечувала проти його задоволення, погодившись на вимоги позивача.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи з вище викладеного, суд прийшов до висновку, що сторони дійшли згоди щодо поділу спадкового майна, а тому вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що не порушують права та законні інтереси інших осіб, а тому повинні бути задоволеними частково.

Тобто, суд вважає за можливе здійснити поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_3 таким чином: виділити земельну частку (пай), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари, вартістю 99326,28 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0215745, виданого Кодимською районною державною адміністрацією.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1278, 1273 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60, 130, 213-215, 218, 197 ч.2 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього задовольнити частково.

Поділити спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, таким чином: виділити ОСОБА_1, визнавши за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари, вартістю 99326,28 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0215745, виданого Кодимською районною державною адміністрацією.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя А.І. ГУРА