Справа № 520/7558/17
Провадження № 2/520/8080/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 року

Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти за договором позики від 15.06.2016 року у розмірі 100 000 ( сто тисяч ) 00 дол. США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом НБУ, що діє на день ухвалення рішення суду.

До судового засідання з боку позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за ї відсутністю, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій він визнав позовні вимоги та просить справу розглядати за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики не підлягають задоволенню.

В судовому засідання встановлено, що суду надано договір укладений 15.06.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 - позикодавець, зобовязалася надати позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100000,00 дол. США, еквівалент яких станом на день укладення договору за курсом НБУ становив 2601497,10 гривень, з кінцевим терміном повернення грошових коштів позичальником 15.06.2017 року.

Аналізуючи заявлені позивачем позовні вимоги можливо дійти висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що виникають із договору позики, по якій ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 100000,00 дол. США.

Правовідносини стосовно зобовязань за договором позики врегульовано вимогами Цивільного кодексу України ( далі - ЦК).

Відповідно до вимогч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі , якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,а у випадках , коли позикодавцем є юридична особа- незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У даному випадку, коли сума, надана у позику, більше ніж у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, договір позики укладався в письмовій формі. Проте позивачем не надано суду жодного письмового документу (договір або розписка), які підтверджували б передання вказаних грошей ОСОБА_2

Також суд критично ставиться до пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні 11.09.2017 року, щодо отримання ним зазначених грошових коштів, оскільки суду не доведено факту наявності вказаних грошових коштів у позикодавця: на вимогу суду щодо надання доказів підтверджуючих наявності в неї на моменту укладання договору вказаної грошової суми , якою вона розпорядилась, надавши позику відповідачу у розмірі 100000,00 дол. США, остання попросила час для надання додаткових доказів і перестала зявлятись у судові засідання, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Суд приходить до висновку, що договір позики від 15.06.2016 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріально не забезпечений а тому не може погодитися з ствердженнями позивача та самого відповідача стосовно існування у відповідача фінансових зобов'язань перед ОСОБА_1, оскільки вказані ствердження не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано належних та допустимих доказів грошового забезпечення наданого до суду договору позики від 15.06.2016 року, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509,526,611,625,1046,1047 ЦК України, ст. ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.