РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1748/17

05 жовтня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості платника аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості платника аліментів. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Рівненського районного суду від 20.09.2011 року, він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. в місяць.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 03 квітня 2014 року з ньго на користь відповідача було стягнуто 51909,52 грн. в якості неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, судові витрати в сумі 519,11 грн., а всього - 52428,63 грн.

З врахуванням ч.2 ст.197 СК України та тих обставин, що він регулярно сплачує аліменти та продовжує виплати за кредитним договором, в тому числі і заборговані суми, просив звільнити його від сплати на користь відповідача суми 51909,52 грн. в якості неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, судові витрати в сумі 519,11 грн., та всього - 52428,63 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що позовні вимоги є незаконні та необґрунтовані. В своїх поясненнях вказала, що неустойка(пеня) та судові витрати були стягнуті з позивача ОСОБА_1 відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили і згідно ст.14 ЦПК України є обов'язковим і підлягає виконанню, і не є заборгованістю по сплаті аліментів.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ч.2 ст.197 СК України (яка є правовою підставою для позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах) за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Рівненського міського суду від 20.09.2011 року, позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. в місяць.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 03 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення аліментів було стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 51909,52 грн. в якості неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, судові витрати в сумі 519,11 грн., а всього - 52428,63 грн . Дане рішення суду набрало законної сили

Позивач просив захистити його права, як платника аліментів, звільнивши його від сплати заборгованості за аліментами .

Однак, як встановлено в судовому засіданні, сума 52428,63 грн., від якої просить позивач його звільнити, не є сумою заборгованості по сплаті аліментів, а є визначений судовим рішенням розмір неустойки за прострочення сплати аліментів.

Оскільки заочне рішення Рівненського районного суду від 03.04.2014 року набрало законної сили, то відповідно до норм ст.14 ЦПК України воно є обов'язковим для всіх і підлягає виконанню.

Дослідивши обставини, на які позивач та його представник посилаються, як на підставу своїх вимог, а також встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування норми ч.2 ст.197 СК України.

Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд рахує, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не відповідає способу захисту, що передбачений законом, у зв'язку з чим його позовні вимоги до відповідача не підлягають задоволенню.

.На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,14,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.197 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості платника аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7