АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2017 у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2017 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представником ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали. Зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі послався на положення ч. 4 ст. 256 ЦПК України та зазначив, що в даному випадку у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа, цивільним законодавством визначено позовний порядок вирішення справи згідно ст. 392 ЦК України, а тому розгляд вказаної справи в окремому порядку не можливий. Разом з цим, спір про право відсутній, а тому розгляд вказаної справи не можливий в позовному провадженні, оскільки право власності набуто заявником законним шляхом, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових правна нерухоме майно, та ніким не оспорюється. Таким чином, зазначає, що заява ОСОБА_1 має бути розглянута судом в порядку окремого провадження. На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та подальшого її вирішення.

Справа № 754/10593/17
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10651/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Сторони в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зокрема, в заяві від 18.10.2017 представник ОСОБА_1 просить розглядати справу за його відсутності, що вказує на те, що він був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом. Тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй на праві власності об'єкту нерухомого майна, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з в втратою правовстановлюючого документу, цивільним законодавством визначений позовний порядок вирішення справи, а тому даний спір не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи для підтвердження або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. А саме просила встановити факт, що їй належить на праві приватної власності квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що нею були втрачені правовстановлюючі документи на вказану квартиру, так як вона знаходиться в зоні здійснення АТО. Отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири можливості також не має.

Положеннями ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За наведених обставин, слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що законодавцем чітко визначений порядок звернення саме в позовному провадженні власника з вимогами про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказаний висновок вбачається обґрунтованим, також з огляду на те, що встановлення факту належності особі об'єкту нерухомого майна, породжує права і обов'язки особи щодо цього майна, тобто права власника. За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні породжуючи юридичні факти або правовідносини. Разом з тим, судове рішення не є підставою виникнення права власності.

Таким чином, суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, вказані висновки доводами апеляційної скарги не спростовуються. При цьому, ОСОБА_1 вправі звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

В порядку ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: