Справа № 282/768/17
Провадження № 2/282/301/17
13 жовтня 2017 року смт.Любар
Любарський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді: Вальчук В. В.
при секретарі судових засідань: Демчук В. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Любарської РДА в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та призначення аліментів, -
Позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 її батьки записані мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_5, записаний відповідно до ст.135 СК України.
Малолітня дитина проживає з матір'ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, по місцю свого проживання характеризується негативно, навичками догляду за дитиною раннього віку не володіє, часто залишає доньку на бабусю, прабабусю або тітку, повертається додому у нетверезому стані.
13 лютого 2017 року малолітня ОСОБА_3 була вилучена із сім'ї за неналежний догляд матір'ю, яка покинула її на тітку і повернулася лише через добу. ОСОБА_4 не виконує порад фельдшера і лікаря, веде розгульний спосіб життя.
Останнім часом відповідачка з дитиною проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 Любарського району Житомирської області. Житловий будинок знаходиться у непридатному для проживання малолітньої дитини стані, а саме: відсутня підлога, несправне пічне опалення, відсутній елементарний побут. В будинку недотримуються санітарно-гігієнічні норми проживання, відсутні засоби дитячої гігієни та продукти харчування, одяг та постільна білизна брудні. Місце для сну дитини не облаштоване.
За нецільове використання коштів державної допомоги при народженні дитини та допомоги одинокій матері, за поданням районного ЦСССДМ з квітня була призупинена виплата вказаної допомоги. ОСОБА_4 було запропоновано тимчасово влаштувати доньку до обласного спеціалізованого будинку дитини, однак вона категорично відмовилася це робити.
З дня народження малолітня ОСОБА_6 неодноразово перебувала на лікуванні в дитячому відділені Любарської ЦРЛ.
Ситуація в даній сім'ї неодноразово розглядалася на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини.
Беручи до уваги роль матері у вихованні, утриманні дитини, виконанні своїх батьківських обов'язків, орган опіки і піклування вважає, що ОСОБА_4 не належно займається вихованням малолітньої доньки ОСОБА_6, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не в змозі створити нормальних умов для виховання та розвитку дитини, а тому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6 та передати її на повне державне утримання до обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які залишилися без піклування батьків Житомирської обласної ради. Також стягувати з відповідачки на користь закладу куди буде влаштована дитина аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Крім того, просить накласти заборону на відчуження житла малолітньої дитини за місцем її реєстрації, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Вказала, що відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності, однак доказів цього суду не надала. Ставлення відповідачки до своєї неповнолітньої дитини належним чином не з'ясовували. Їй, як представнику служби у справах дітей, не відомо чи проводився комплекс необхідних соціальних послуг з питань відповідального батьківства та ціллю виходу сім'ї із складних життєвих обставин відносно відповідачки. Протягом року ОСОБА_4 6 раз попереджалась про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, однак підтвердити це документально не змогла та відповідних доказів суду також не надала.
Представник третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що із сім'єю ОСОБА_4 познайомилась, ще під час того коли остання була вагітна і з того часу постійно ведуть соціальний супровід даних громадян. ІНФОРМАЦІЯ_4 року відповідачка народила доньку, однак не належно виконувала свої батьківські права, а тому дала зобов'язання про належне виконання батьківських обов'язків. Зі слів бабусі відповідачки, остання неналежно виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї дитини, кошти які отримує на дитину витрачає не за призначенням. Коли ОСОБА_4 переїхала до с.Мала Деревичка Любарського району то службою було проведено обстеження житлових умов. Крім своїх слів, про вжиття комплексу заходів до покращення умов проживання і ставлення до дитини з боку ОСОБА_4 суду ніяких доказів не надала.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку судовими повістками, надісланими рекомендованими листами за адресою зареєстрованого місця її проживання та розписками про вручення в суді повісток на своє їм'я. Належним чином повідомлений відповідач двічі не прибула у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Прокурор Бердичівської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явився, надали суду лист в якому зазначили, що прокурор не здійснює представництво інтересів дітей у суді, а відтак просили проводити судовий розгляд без участі прокурора.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що відповідачка є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8-9).
Лист Любарської ЦРЛ від 23.05.2017 року №1052 вказує, що ОСОБА_4 залишала дитину ОСОБА_3 на бабусю і періодично днями і ночами не бувала вдома, не виконує порад фельдшера і лікаря, веде розгульний спосіб життя, внаслідок чого дитина неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні (а.с.10).
Довідка-характеристика видана виконавчим комітетом Громадської сільської ради від 07.03.2017 року №156 вказує, що склад сім'ї ОСОБА_4 слідуючий: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н - дочка,., ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,- баба, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 - сестра. На даний час ОСОБА_4 не працює, так як має малолітню дочку ОСОБА_12. 13.02.2017 року дитина була вилучена з сім'ї за неналежний догляд матір'ю, але на даний час знаходиться в сім'ї. ОСОБА_4 проживає разом з бабою пенсіонеркою та сестрою без реєстраційного обліку в будинку, спадщина на який не отримана (а.с.12).
Акт обстеження житлово-побутових умов від 22.05.2017 року вказує, що було обстежено житлово-побутові умови в АДРЕСА_3 та встановлено, що приміщення знаходиться в задовільному стані. В кімнатах прибрано, охайно. На кухні прибрано. Мама з дитиною знаходилась вдома, дитина чисто одягнена, нагодована. Мама в адекватному стані. Сім'ї запропоновано зробити поточний ремонт (а.с.13).
Акт обстеження житлово-побутових умов від 03.04.2017 року вказує, що було обстежено житлово-побутові умови в АДРЕСА_1 Любарського району та встановлено, що житловий будинок знаходиться у непридатному для проживання малолітньої дитини стані: відсутня підлога, несправне пічне опалення, відсутній елементарний побут (а.с.14).
Акт обстеження житлово-побутових умов від 06.03.2017 року вказує, що було обстежено житлово-побутові умови житлового будинку с.Громада по вул.Річковій,2 Любарського району та встановлено, що санітарний стан приміщення добрий, будинок має дві жилі кімнати, у будинку тепло та прибрано (а.с.15).
З повідомлення Любарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №34 від 15.02.2017 року слідує, що мати - ОСОБА_4 залишила свою чотирьохмісячну дитину, яка перебуває на грудному вигодовуванні на свою старшу сестру, а повернулася через добу. У зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини, бабусю з дитиною було госпіталізовано до Любарської ЦРЛ та надано дитяче харчування (а.с.16).
Лист Любарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №107 від 16.05.2017 року вказує на те, що 16.05.2017 року в ході обстеження умов проживання ОСОБА_13, фахівцями із соціальної роботи встановлено, що в будинку не дотримуються санітарно-гігієнічних норм проживання, відсутні засоби дитячої гігієни та продукти харчування, одяг та постільна білизна брудні, місце для сну дитини не облаштоване, город не ораний. При обстеженні дитини медичним працівником, було виявлено висипку на обличчі та животі, опрілості на сідницях (а.с.17).
Згідно листа управління праці та соціального захисту населення Любарської РДА №931 від 23.05.2017 року, ОСОБА_4 перебувала на обліку та отримувала допомогу при народжені дитини і допомогу одинокій матері на дитину ОСОБА_3, однак з 01.03.2017 року виплата даних допомог припинена на підставі подання Любарського РЦССД (а.с.18).
Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов'язків відповідачкою ОСОБА_4 відносно її доньки ОСОБА_3
Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення матері чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 18 Постанови N3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.
Пунктами 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.
Як вбачається з матеріалів справи, Служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації у своєму висновку вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 на тій підставі, що причин, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дитини нею не були усунені. Мати дитини постійного місця проживання немає, не працевлаштована, стабільного заробітку немає. Сім'я ОСОБА_4 перебуває на обліку в Любарському районному центрі соціальних служб для сім'ї дітей та молоді на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах та під соціальним супроводом. Суду не надано достовірних доказів про те, який комплекс необхідних соціальних послуг з питань відповідального батьківства та з ціллю виходу сім'ї із складних життєвих обставин надавався відповідачу, а також не надано плану ведення соціального супроводу, який за даними Служби у справах дітей Любарської РДА Житомирської області не дотрималася відповідачка.
Згідно ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дітей.
Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що неспроможність відповідачки забезпечити дитині кращі умови, пояснюється лише тим, що вона сама опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дитини.
Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім'ї відповідачки, що відповідачці реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині.
Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Доводи позивача про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини не знайшли свого підтвердження достовірними доказами. Суду не надано доказів про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".
З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, передбаченого ст.152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, суд не має підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її доньки, що є підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.3 ст.51, ч.1 ст.52 Конституції України, ст.ст 151, 152 СК України.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212 - 215, 224 - 226, 294 ЦПК України, ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.3 ст.51, ч.1 ст.52 Конституції України, ст.ст.19, 151, 152, 164 СК України, суд, -
В задоволені позову органу опіки та піклування Любарської РДА в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та призначення аліментів - відмовити.
Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських прав та обов'язків.
Повний текст судового рішення виготовлено 17 жовтня 2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судом рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В. В. Вальчук