ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю прокурора Бузницької Г.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до прокуратури Харківської області, треті особи: слідчий прокуратури Харківської області ПановОлександр Олександрович та прокурор прокуратури Харківської області КасяненкоАнтоніна Іванівна, про стягнення компенсації моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що слідчим прокуратури Харківської області Пановим О.О. проводились досудові розслідування у кримінальних провадженнях від 10 вересня 2013 року № 0000136 за ч. 1 ст. 365 КК України стосовно працівника прокуратури Джури, від 21 січня 2014 року № 0000004 за ч. 3 ст. 364 КК України стосовно слідчого міліції Санжаровської, від 16 липня 2015 року № 0000521 за ч. 1 ст. 365 КК України стосовно працівника прокуратури Кравцова, від 11 серпня 2015 року № 0000615 за ч. 1 ст. 366 КК України стосовно працівника прокуратури Рогового, від 26 жовтня 2015 року № 0000907 стосовно працівника міліції Марценюка, разом із прокурором прокуратури Харківської області Касяненко А.І. злісно та навмисно не виконуючи вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, впродовж тривалого часу імітували досудове розслідування за вказаними кримінальними провадженнями, неодноразово виносячи незаконні постанови про їх закриття.

Посилаючись на вищевказані обставини, а також положення статей 1167, 1172, 1176 ЦК України, позивач вважає, що вищевказаними рішеннями працівників прокуратури Харківської області та їх бездіяльністю йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 496 080 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до прокуратури Харківської області, треті особи: слідчий прокуратури Харківської області Панов ОлександрОлександрович та прокурор прокуратури Харківської області Касяненко АнтонінаІванівна, про стягнення компенсації моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявлений ОСОБА_6 позов не обґрунтований, а обставини, встановлені на підставі оцінки наданих сторонами суду доказів, не свідчать про наявність передбачених ст. ст.23, 1167, 1172, 1176 ЦК України та ст. ст.10, 60 ЦПК України підстав для ухвалення рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженою особою прокуратури Харківської області 10 вересня 2013 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000136 за зверненням ОСОБА_6 щодо неправомірних дій помічника прокуратури Дзержинського району м. Харкова Джури О.В. щодо винесення незаконної постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за ознаками кримінального правопорушення - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

07 лютого 2014 року прокуратурою області винесено постанову про закриття кримінального провадження від 10 вересня 2013 року № 0000136 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України,тобто на підставі зібраних доказів, а також за поданою 27 січня 2014 року ОСОБА_6 заявою, в якій останній просить закрити вказане кримінальне провадження, у зв'язку із тим, що будь-яких претензій до старшого прокурора прокуратури Дзержинського району м. Харкова Джури О.В. не має і необхідність у подальшому розслідуванні кримінального провадження відпала.

Крім того, 21 січня 2014 року уповноваженою особою прокуратури Харківської області до ЄРДР за № 0000004 внесені відомості за заявою ОСОБА_6 щодо непроведення об'єктивного слідства, невиконання наданих судом вказівок та безпідставного закриття кримінального провадження зі сторони слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Санжаровської М.В. за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

12 березня 2014 року прокуратурою області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із зібраними доказами у справі, оскільки доводи заявника не знайшли свого об'єктивного підтвердження, а також у зв'язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, передбаченою ч. 3 ст. 364 КК України (декриміналізація).

16 липня 2015 року до ЄРДР за № 0000521 внесені відомості на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року за заявою ОСОБА_6 щодо перевищення службових повноважень прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова Кравцовим В.І. під час розгляду цивільного позову заявника, яке 20 серпня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито.

11 серпня 2015 року уповноваженою особою прокуратури Харківської області внесені відомості до ЄРДР за № 0000615 про те, що 07 серпня 2015 року до слідчого управління прокуратури області надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 щодо незаконних, як на думку заявника, дій прокурора відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури області Рогового Д.О., який 20 березня 2015 року у заяві до Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області вказав неправдиві відомості щодо висловлювання ОСОБА_6 на адресу Рогового Д.О. нецензурною лайкою та погроз останньому фізичною розправою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

26 серпня 2015 року за вказаним кримінальним провадженням прийнято рішення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року скасоване, оскільки у справі не допитаний та не визначений статус заявника, та не перевірені його доводи щодо вимог ст. 384 КК України.

У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 26 жовтня 2015 року за № 0000907 за заявою ОСОБА_6 щодо неправдивого повідомлення про вчинення злочину молодшим інспектором Харківського міського відділу УДСО при ГУ МВС України в Харківській області Марценюком І.В. спочатку за ч. 1 ст. 383 КК України, а пізніше дії перекваліфіковано на ч. 1 ст. 384 КК України, за якою в своїй заяві просив провести розслідування заявник ОСОБА_6 встановлено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області за цим же фактом проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000436, яке було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні молодшого інспектора ХМВ УДСО при ГУМВС України в Харківській області Марценюка І.В. складу кримінального правопорушення - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 367 КК України

Досудове розслідування у вищевказаних кримінальних провадженнях проводилося слідчим прокуратури Харківської області Пановим О.О., який своїми постановами неодноразово закривав зазначені кримінальні провадження.

Ці процесуальні рішення слідчого скасовувались ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова. При скасуванні постанов слідчого слідчі судді не приходили до висновків про їхню незаконність.

Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував посиланням на допущену, на його думку, бездіяльність слідчого прокуратури та постанови слідчого прокуратури Харківської області, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого та прокурора прокуратури Харківської області з огляду на їх скасування слідчим суддею.

Однак ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінене ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарги заявника (потерпілого) та скасування постанови про закриття кримінального провадження з направленням справи для організації додаткового розслідування з метою додаткової перевірки звернень чи скарг заявника. Така ухвала є остаточною не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою судовою інстанцією та перевірки законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви про скоєння злочину і відповідності із нормами процесуального закону, якими регулюється вирішення цього питання.

Ухвали слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова про часткове задоволення скарг ОСОБА_6 на постанови слідчого, свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає ОСОБА_6, акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України.

Крім того, в матеріалах справи містяться також і ухвали слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_6 на постанови слідчого прокуратури про закриття кримінального провадження.

Також суди обґрунтовано дійшли висновку, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак