Справа № 526/1086/17
Провадження № 2/526/643/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гадяцького району, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Гадяцька районна державна адміністрація про припинення права колективної власності, скасування державного акту та скасування запису у книзі записів державних актів,

в с т а н о в и в:

8 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Гадяцького району про припинення права колективної власності, скасування державного акту та скасування запису у книзі записів державних актів, вказуючи, що у березні 2017 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами ОСОБА_3 сільської для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви позивачу відмовили у наданні дозволу, з підстав, що земельна ділянка відноситься до земель колективної власності КСП «Дружба». На даний час КСП «Дружба» ліквідоване, його правонаступник ТОВ «Дружба теж ліквідовано. Відповідно чинного законодавства не передбачена така форма власності, як колективна, проте вказана земельна ділянка числиться за КСП «Дружба» на праві колективної власності. Внаслідок того, що існує державний акт, який підтверджує право колективної власності КСП «Дружба», позивач не має можливості реалізувати своє право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність, тому звернувся до суду з позовними вимогами про припинення права колективної власності на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, зазначену у державному акті на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, виданому КСП «Дружба»; визнати таким, що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, виданий КСП «Дружба» на площу 2466,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованому на території ОСОБА_3 сільської ради ( за межами населеного пункту), на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів від 28 грудня 1995 року № 6 сесії XXI; скасування запису № 1 у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю про реєстрацію Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15 від 20 серпня 1996 року.

28 вересня 2017 року позивач зменшив позовні вимоги, просив суд припинити право колективної власності на земельну ділянку, що не підлягала поділу та паюванню, площею 28,0915 га з кадастровим номером :00:001:0182, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, зазначену у державному акті на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 від 20 серпня 1996 року, що зареєстрований в книзі державних актів на право колективної власності на землю №1 та виданому КСП «Дружба» і визнання таким, що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 від 20 серпня 1996 року, виданий КСП «Дружба» в частині земельної ділянки, що не підлягала поділу та паюванню площею 28,0915 га з кадастровим номером :00:001:0182, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради

10 жовтня 2017 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог про скасування запису № 1 у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю про реєстрацію Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15 від 20 серпня 1996 року за його клопотанням залишено без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав позов, суду пояснив, що позивач має право на отримання у власність земельної ділянки площею 2 га, тому звернувся до відділу Держгеокадастру, але йому було відмовлено, так як земельна ділянка, на яку він претендує відноситься до земель колективної власності. Вказав, що хоч Державний акт на право колективної власності на землю був виданий правомірно, проте на даний час такої форми власності не існує, а КСП «Дружба» ліквідовано як юридичну особу, тому саме такий спосіб захисту може захистити права позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 позов не визнала, суду пояснила, що земельна ділянка, на яку претендує позивач відноситься до земель резервного фонду, які розпайовані на відповідні частки (паї). Із земель резервного фонду виділяються земельні ділянки учасникам АТО, за рішенням суду кілька осіб були включені до списків, яким теж виділено земельні ділянки. Крім того сім громадян, включених до списку, не отримали сертифікати на земельну частку (пай) і померли, а спадкоємці до цього часу не оформили своїх спадкових прав. Резервний необхідний територіальній громаді за його використанням на потреби, на які він був виділений. Вказала, що Державний акт був виданий правомірно, а його скасування порушить права власників земельних паїв.

Представник третьої особи Гадяцької районної державної адміністрації ОСОБА_1 позов не визнала, вказала, що Гадяцька РДА не заперечує проти права позивача на отримання земельної ділянки, однак обраний ним спосіб захисту не відповідає закону і законних підстав для припинення права колективної власності на землю та визнання Державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність не вбачає.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області звернулося до суду з заявою про розгляд справи без участі представника та під час розгляду спору покладаються на розсуд суду , так як Головне управління не розпоряджається землями, які знаходяться у колективній власності.

Судом встановлено, що 28 грудня 1995 року рішенням шостої сесії ОСОБА_3 сільської ради схвалено проект роздержавлення земель, яким передбачено передати в колективну власність землі площею 2466,1 га, в т.ч. земель загального користування 219,5 га (а.с. 128)

28 грудня 1995 року ОСОБА_3 сільською радою видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дружба», відповідно до якого у колективну власність КСП «Дружба» передано 2466,1 га землі в межах, згідно із планом. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1 (а.с. 55-56).

Додатком до Державного акту на право колективної власності на землю є список членів КСП «Дружба», які мають право на земельну частку (пай) (а.с.129 -144)

Рішенням Гадяцької районної ради народних депутатів від 26 квітня 1996 року затверджено проект роздержавлення і приватизації земель КСП «Дружба», яким передбачено передати: у колективну власність 2466,1 га, з них підлягає приватизації 2246,6 га, загального користування 219,5 га; в державну власність 1713,8га, з них землі резервного фонду 145.3 га (а.с. 124-125)

ТОВ «Дружба», яке є правонаступником КСП «Дружба» ліквідовано в звязку з банкрутством. 10.03.2011 року внесено запис до ЄДР юридичних осіб про державну реєстрацію припинення юридичної особи (а.с. 7-9)

Заслухавши сторін по справі та дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини з припинення права колективної власності на землю, які регулюються нормами ЗК України у редакції 1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року) і ЗК України у редакції 2001 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям від 08.08.1995 року.

Згідно зі ст. ст. 3,5 ЗК України у редакції 1990 року, власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Субєктами права колективної власності на землю є сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективну співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Земля передається у колективну власність безплатно. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об'єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених (ст. ст. 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року).

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року, визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених ЗК України. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість (ст. ст. 22, 140, 153 ЗК України у редакції 2001 року).

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

На підставі діючих норм права 28 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» був виданий державний акт на право колективної власності на землю площею 2466.1 гектарів землі в межах згідно планів. (а.с.163-164)

Відповідно до ст. 23 ЗК України у редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акта додавався список цих громадян.

Паювання переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам земель здійснювалось на підставі Указу Президента України від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» і Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином на час набуття права колективної власності, така форма власності була передбачена законом, а тому подальша зміна законодавства не може мати наслідком позбавлення права власності набутого у спосіб передбачений законом.

Підстави припинення права власності на час розгляду справи встановлені ст.346 ЦК України та ст.140 ЗК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Встановлено, що СТОВ «Дружба», яке є правонаступником КСП «Дружба» ліквідовано, як юридична особа 10 березня 2011 року, проте це не припинило права колективної власності на землю членів його підприємства. Суд також відзначає, що громадяни, які були членам КСП «Дружба» і отримали земельну частку (пай) не були залучені позивачем до участі в справі, хоча поданий позов стосується їх прав та обовязків.

Отже, наведені позивачем в позові обставини, за яких він не може отримати у власність земельну ділянку, так як існує Державний акт на право колективної власності на землю, не визначено законом підставою припинення права власності і суперечить Ст. 1 Першого протоколу Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод.

На час видачі Державного акту на право колективної власності на землю земельна ділянка площею 28,0915 га не була виділена як окреме угіддя і тим більше не мала кадастрового номеру, що підтверджується експлікаціями земель колективної власності угідь КСП «Дружба» (а.с.126-127). Дані питання були врегульовані чинним законодавством в процесі реформування аграрного сектору. Окрім того, позивач не заперечує, що він може отримати у власність земельну ділянку площею 2 га, однак просить припинити право колективної власності на земельну ділянку площею 28,0915 га. Суд вважає, що обраний спосіб захисту не є спів розмірним із заявленими вимогами ОСОБА_2 щодо припинення права колективної власності в частині площі земельної ділянки розміром 28,0915 га для задоволення потреб позивача у виділенні земельної ділянки площею 2 га і не відповідає принципам розумності та справедливості.

Судом також встановлено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до земель резервного фонду і знаходиться в оренді ФГ «Жито-3», договір від імені якого підписаний представником відповідача ОСОБА_4

З позову та в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 претендує на земельну ділянку, що розташована в межах резервного фонду ОСОБА_3 сільської ради.

Відповідно п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Приписами Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено категорію громадян та порядок виділення земель із резервного фонду. З даної категорії земель виділяються також частки особам, яким право на земельну частку (пай) визначено рішенням суду.

Таким чином, резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу і використання за цільовим призначенням, зокрема, для передавання у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію нової редакції Земельного кодексу (1992 р.) належала колективним та іншим недержавним сільськогосподарським підприємствам, залишається за ними на умовах постійного користування.

Питання не витребуваних земельних ділянок врегульовано статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» згідно якої нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Отже, позивач не віднесений до категорії громадян, яким можуть бути виділені землі із резервного фонду.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або порушених прав. Аналогічні норми визначені ст. 15,16 ЦК України, а способи захисту цивільних прав визначені ч.2 ст.16 ЦК України.

Як встановлено судом, колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» був виданий державний акт на право колективної власності на землю площею 2466.1 гектарів землі 28 грудня 1995 року. На час видачі Державного акту позивачу було лише шість років і ні він, ні члени його сімї не проживали на території ОСОБА_3 сільської ради та не були членами КСП «Дружба». Позивач не навів у позовній заяві, а судом не встановлено, що на час видачі державного акту він мав будь-яке право на земельну ділянку площею 28,0915 га і таке право було порушене виданим державним актом. Крім того позивач не наводить доводів, що вказаний Державний акт був виданий з порушенням закону, а навпаки погоджується, що він був виданий правомірно.

Зважаючи на те, що підстави для припинення права власності на земельну ділянку визначені законом і розширеному тлумаченню не підлягають, вимоги позивача про припинення права власності на земельну ділянку площею 28,0915 га і визнання таким, що втратив чинність Державного акту на право колективної власності на землю від 28.12.1995 року площею 28,0915 га з тих підстав, що КСП «Дружба» ліквідовано, а наявність Державного акту на землю від 28.12.1995 року та колективної форми власності, яка на даний час відсутня в законі, є перешкодою позивачу реалізувати його право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, суд визнає такими, що не ґрунтуються на законі.

Таким чином, будь яких правових підстав для задоволенню позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 22, 140, 153 ЗК України у редакції 2001 року, ст. 346 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 7,10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. 86 ЦК України у редакції 1963 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Гадяцького району, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Гадяцька районна державна адміністрація про припинення права колективної власності на земельну ділянку, що не підлягала поділу та паюванню, площею 28,0915 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, зазначену у державному акті на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 від 20 серпня 1996 року, що зареєстрований в книзі державних актів на право колективної власності на землю №1 та виданому КСП «Дружба», визнання таким, що втратив чинність Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 від 20 серпня 1996 року, виданого КСП «Дружба» в частині земельної ділянки, що не підлягала поділу та паюванню площею 28,0915 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуюча: Л. В. Максименко