ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2177/17
Провадження № 2/210/1468/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" жовтня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Літвіненко Н. А.,

при секретарі Севанян М. Б.,

за участю представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював у ВАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» - правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» з 09 листопада 2004 р. по 19 жовтня 2016 року у якості гірничого робітника (підземного) - бригадира дільниці (очисної виїмки) «гірничі роботи» дільниці «Служба головного інженера», а з 20 жовтня 2016 року по теперішній час у якості підсобного робітника 1 - го розряду дільниці № 40 (адміністративно-господарського відділу та адміністративно-побутового комбінату) піддільниці «допоміжний персонал» дільниці «організація соціальної діяльності та робота з трудовим колективом» Департаменту по персоналу.

18 лютого 2016 року у робочий час при виконанні трудових обов'язків позивачу було заподіяне каліцтво у вигляді забійно - рваної рани нижньої третини правої гомілки, відкритого перелому двох кісточок правої гомілки, про що складені акт форми Н - 1 за № 5 від 24.02.16 р. про нещасний випадок на виробництві та акт форми Н - 5 від 23.02.16 р.

За висновком МСЕК від 20.09.2016 р. позивачу встановлені третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 30 % первинно на період 20 вересня 2016 р. до 01 жовтня 2017 року.

Вказує на те, що розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 40 000 грн., виходячи з наступного: через тяжку травму позивач втратив високооплачувану, престижну роботу у якості гірничого робітника (підземного) - бригадира дільниці (очисної виїмки) та переведений на роботу у якості підсобного робітника 1-го розряду (поверхового) дільниці № 40.

Зазначає, що перебуваючи на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР» йому 18.02.2016 р. зроблена болісна операція - ПХО (первинна хірургічна обробка) рани правої голені, проведення спиці через праву пяточну кістку, а потім накладення гіпсу. Через перелом двох кісточок правої гомілки він відчуває постійні ниючи болі, оніміння в правій нозі, особливо в області зєднання гомілкової кістки зі стопою та пяткою, через що права нога погано згинається та є опухлою в області цього зєднання. Наслідком травми ноги є ускладнення при зміні положення тіла та при ходьбі. У зв'язку з болями та онімінням правої ноги був і є дуже скрутним підйом-спуск по сходових сходинках будинків, навіть ходьба по похилій поверхні є для позивача непростою справою. Через болі та оніміння ноги він не можу переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі, є дуже скрутною справою користування громадським транспортом, тому, що з вини позивача сповільнюється посадка - висадка пасажирів і він змушений вислуховувати з даного приводу дорікання з боку водіїв і пасажирів, що заподіює йому значні моральні страждання та переживання.

Вказує, що через стійкі болі в правій нозі, її опухлість та незгинаємість в області стопи він не може виконувати роботи, пов'язані з нахилами тулуба. Елементарний нахил тулуба (застелити ліжко, підняти що-небудь з поверхні підлоги, вдягнути взуття, тощо) викликає гострий фізичний біль. Позивачу важко вдягати взуття на праву ногу, а тому він часто вимушений носити калоші, що є дивним та недоречним явищем для оточуючих його людей.

Вважає, що обовязок з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу трудовим каліцтвом, має бути покладений на Відповідача, як роботодавця, який не забезпечив безпечних і нешкідливих умов праці, у звязку з чим просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» на користь його користь моральну шкоду у сумі 40000 грн. без урахування податків та зборів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача в розмірі 40000 гривень, без утримання податків та зборів..

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, викладених у наданих до суду письмових запереченнях, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці БТ-ІІ № 6921655 на імя ОСОБА_4, останній з 09 листопада 2004 р. по 19 жовтня 2016 року у якості гірничого робітника (підземного) - бригадира дільниці (очисної виїмки) «гірничі роботи» дільниці «Служба головного інженера», а з 20 жовтня 2016 року по теперішній час у якості підсобного робітника 1 - го розряду дільниці № 40 (адміністративно-господарського відділу та адміністративно-побутового комбінату) піддільниці «допоміжний персонал» дільниці «організація соціальної діяльності та робота з трудовим колективом» Департаменту по персоналу.

Відповідно до ОСОБА_3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 5 від 18.02.2016 р., вказано обставини, за яких стався нещасний випадок з ОСОБА_4, а саме « 18/02/2016 року об 11 год.40 хв. під час виконання роботи по затяжці хомутів сталося раптове непередбачуване просідання гірничої маси в очисному просторі панелі ортів 3-4 висячого боку штреку 2 північ блоку 239 осі горизонту 1042 метру. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почули удар гірничої маси об деревяну футеровку покрівлі металевої арки третьої пари дучок та почали відходити до другої пари дучок, в цей час кусок гірничої маси, розміром приблизно 400*200*150 мм., вагою приблизно 40 кг., проломивши деревяну футеровку, вдарився об арочне кріплення, розколовся, і його частина вдарила по правій нозі ОСОБА_4, який знаходився з правої сторони від центру дучки, від чого він впав, при цьому кусок гірничої маси придавив йому ногу до підошви виробки. Він різким рухом звільнив ногу з-під породи та почав пробиратись до штреку 2 північ.»

Причиною нещасного випадку в п. 7 ОСОБА_3 вказано «технічні-інші».

Особи, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці відсутні (п. 10 ОСОБА_3).

Відповідно до акту форми Н - 1 за № 5 від 24.02.16 р. про нещасний випадок на виробництві та акту форми Н - 5 від 23.02.16 р. під час при виконанні трудових обов'язків позивачу було заподіяне каліцтво у вигляді забійно - рваної рани нижньої третини правої гомілки, відкритого перелому двох кісточок правої гомілки.

Згідно виписки з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серія 12ААА №003480 від 20 вересня 2016 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №397643 від 20 вересня 2016 року позивачу ОСОБА_4 первинно присвоєно третю групу інвалідності, причина інвалідності, - «трудове каліцтво», ступінь втрати професійної працездатності на 30% з 20 вересня 2016 року по 01 жовтня 2017 року. Потребує медикаментозне лікування, стаціонарне лікування, санаторно - курортне лікування.

Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоровя, а саме в 2 Міській лікарні м. Кривого Рогу.

Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 03 листопада 2016 року за №0407/23372/23372.1/15, позивачеві ОСОБА_4 призначені одноразова допомога в сумі 7395,00 гривень, та за №0407/23372/23372.1/16, щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 3676,73 гривень

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем ОСОБА_4 професійної працездатності, в зв'язку з отриманим ушкодженням здоровя на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_1 Ріг» обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Згідно зі ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обовязків, а ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст.1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст.ст.153, 173 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці».

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст.1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг».

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 30%, та отримав інвалідність третьої групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації саме за рахунок відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг».

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням розяснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», - 35000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, ст. 23, 1172 ЦК України, ст..173, 237-1 КЗпП України, ст.. 10, 11, 60, 213 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» на користь ОСОБА_4, моральну шкоду у розмірі 35000 (тридцять пять тисяч) грн. 00 коп., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» на користь держави судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного

суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. А. Літвіненко