Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/524/17
Провадження № 2/391/276/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2017р. селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Червонописького В.С.., при секретарі Степановій Л.Г., за участі позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційним виплатам, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітку за період служби за призовом, стягнення моральної шкоди,-
Позивач в позові зазначає, що з 16 серпня 2010 року до 31 травня 2016 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» на посаді електрозварника 3-го розряду. В період роботи місячна заробітна плата не виплачувалась в повному обсязі. В день звільнення йому не була виплачена, а ні заробітна плата в сумі 14 025,75 грн., а ні компенсація за невикористану відпустку в сумі 3924,75 грн., водночас відповідач провів утримання податку на доходи фіз.осіб з коменсації. Позивач працював вахтовим методом, компенсація за відрядження також виплачувалась не в повному обсязі, а тому сума заборгованості компенсаційних виплат у звязку з службовим відрядженням складає 7877,97 грн. Під час роботи в ТОВ «Мостобудівельний загін № 93», 15.02.2015 позивача було мобілізовано Бобринецько-Устинівським-Компаніївським ВК Кіровоградської області на військову службу у збройні Сили України та звільнено у запас 26.04.2016 на підставі Указу Президента України від 25.03.2016 року. Під час знаходження у ЗСУ, позивач у період з 15.02.2015 по 26.04.2016 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції на Сході України та є учасником бойових дій. Актом перевірки Управління Держпраці в Миколаївській області заборгованість по розміру середньої плати призваному на військову службу за призовом під час мобілізації позивачу становить 10 365,12 грн. Крім того, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 44 000,00 грн. та компенсацію за моральну шкоду 16 000 грн.
Позивач та його представник підтримали позовні вимоги та надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти винесення заочного рішення в справі.
Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток та процесуальних документів.(а.с.41,44,76)
Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, встановив наступне.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
16 серпня 2010 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ДП ПАТ «Мостобуд»-Мостозагін № 73, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73», на посаду електрозварника 3-го розряду. 31 травня 2016 року звільнений за згодою сторін за ч.1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 6-7).
Згідно копії Довідок по заборгованості по заробітній платі виданої ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 12.05.2017, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 по 31.05.2016, становить 14 025,75 грн.(а.с. 8,10)
З розрахункового листа за травень 2016 виданого ТОВ «Мостобудівельний загін» від 12.05.2017, вбачається, що ОСОБА_1 нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 4 935, 78 грн. з якої вирахувано податок в сумі 888,44 грн., але компенсацію виплачена не була, про що свідчить графа «борг підприємства» в сумі 3 924,75 (а.с.9).
15.02.2015 позивача було мобілізовано Бобринецько-Устинівським-Компаніївським ВК Кіровоградської області на військову службу у Збройні Сили України та звільнено у запас 26.04.2016 на підставі Указу Президента України від 25.03.2016 року.(а.с.82-84)
Статтею 2 Закону України "Про оплату праці " визначено поняття основної заробітної плати. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Поняття додаткової заробітної плати визначено як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Визначення поняття основної заробітної плати закріплено також у статті 94 КЗпП України, а саме, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.
Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У відповідності зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що згідно довідки по заборгованості по заробітній платі виданої ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 12.05.2017, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 по 31.05.2016, становить 14 025,75 грн. Крім того, ОСОБА_1 нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 4 935, 78 грн. з якої вирахувано податок в сумі 888,44 грн., але компенсація виплачена не була, про що свідчить графа «борг підприємства» в сумі 3 924,75.
Згідно ст.119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.
Виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 КЗпП України.
Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
В порушення вимог чинного законодавства, відповідачем не був виплачений середній заробіток позивачу за час перебування на військовій службі з моменту призову, а саме з 15.02.2015 по 26.04.2016. Враховуючи, що Актом перевірки додержання субєктами господарювання ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, складений Управлінням держпраці у Миколаївській області 01.06.2017 вирахувано та встановлено суму заборгованості ОСОБА_1 з виплати остаточного розрахунку, заборгованість з відшкодування витрат у звязку з службовим відрядженням, заборгованості із виплати середньої заробітної плати призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, а тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості з відшкодування витрат у звязку з службовим відрядженням, заборгованості із виплати середньої заробітної плати призваним на військову службу за призовом під час мобілізації підлягають задоволенню.
Відповідачем до суду не було надано доказів нарахування та виплати позивачу всіх сум, що належать йому від підприємства при звільненні.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).
Як зазначено вище, згідно довідки ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 12.05.2017 року заробітна плата позивача на підприємстві за останні два місяці роботи, передуючі звільненню, тобто за лютий та травень 2016 року становить: 1330,00 грн. та 3 924,75 грн. відповідно.
Розмір середньоденної заробітної плати позивача на підприємстві складає 172,48 грн.
Таким чином, розмір компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати з наступного дня від дня звільнення і по день ухвалення рішення суду, з урахуванням терміну прострочення виплати 356 робочих днів (з 01.06.2016 по 01.11.2017 року) - (172,48 грн. х 356) = 61 402,88 грн.
Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 20 Постанови, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Враховуючи те, що позивача звільнено за згодою сторін є наявність заборгованості з виплати остаточного розрахунку позивачу при звільненні, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України у розмірі 61 402,88.
Відповідно п.16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 м.Київ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, передбачений - тримісячний строк (ст. 233 КЗпП).
Позивач звернувся до суду з позовом 14.08.2017, 16.08.2010 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ДП ПАТ «Мостобуд»-Мостозагін № 73, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73», на посаду електрозварника 3-го розряду. 31.05.2016 року звільнений за згодою сторін за ч.1 ст. 36 КЗпП України, враховуючи викладене позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди.
На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, в розмірі 640,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Керуючись ст.ст. 44, 116, 117 КЗпП України, п. 20, п. 100 Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»№13 від 24 грудня 1999 р., Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.ст.10,11,209,212,214,215,218, 223, 224-228 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційним виплатам, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення заробітку за період служби за призовом, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.С.Червонописький