Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3779/17 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Концерну «Міські теплові мережі» про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 01.08.2010 між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг опалення у квартиру. В квартирі встановлено лічильник теплової енергії «Комбик» Т-21, який необхідно повіряти 1 раз на 2 роки. У жовтні 2016 р. позивач отримав від філії Концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району припис від 11.10.2016 № 1149-09, за яким він повинен провести до 24.10.2016 повірку квартирного теплового лічильника. Вважає, що в силу вимог статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» обов'язок повірки засобу обліку покладено на відповідача як на суб'єкта, що надає послуги позивачу, а тому саме відповідач повинен нести витрати на повірку теплолічильника. Проте, відповідач здійснити повірку за власний рахунок відмовляється, що призвело до невірного обчислення позивачеві плати за послуги опалення квартири з 24.10.2016.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, зобов'язати відповідача здійснити за власний рахунок чергову державну повірку засобу обліку теплової енергії, встановленої за адресою: АДРЕСА_1, та здійснювати державну повірку засобу обліку теплової енергії, який встановлено за вказаною адресою за власний рахунок кожен раз, коли завершується міжповірочний інтервал, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості абонента ОСОБА_3 за спожиту теплову енергію з 24.10.2016 згідно з показаннями засобу обліку теплової енергії, встановленого за вищевказаною адресою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Концерн «Міські теплові мережі» здійснити абоненту ОСОБА_3 за власний рахунок чергову повірку засобу обліку теплової енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок заборгованості абонента ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, за спожиту теплову енергію за період листопад 2016 р. - березень 2017 р. включно відповідно до показань встановленого засобу обліку.

Не погоджуючись з рішенням суду Концерн «МТМ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що 01.08.2010 між ОСОБА_3 та Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за яким виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором.

11.10.2016 за № 1149-09 Концерном «Міські теплові мережі» позивач повідомлений, що в строк до 24.10.2016 він має провести повірку засобу обліку «Комбик Т-21», встановленого за його адресою, а в іншому у разі відсутності держповірки засіб обліку буде знято з комерційного обліку та з 24.10.2016 розрахунок за спожиту теплову енергію буде виконуватись згідно з п. 15 Постанови КМУ № 630.

Як зазначав позивач та це не оспорюється відповідачем, з метою врегулювання даного питання позивач звернувся до Концерну «Міські теплові мережі» із заявою щодо проведення державної повірки квартирного приладу обліку, але йому було відмовлено з посиланням на те, що повірка має здійснюватися споживачем за власний рахунок.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води.

Спеціальним Законом, а саме частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.

Частиною 3 пункту 9 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що покладення на споживача (фізичну особу, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності) обов'язку оплачувати за власний рахунок проведення комплексу робіт з періодичної повірки теплолічильника, - суперечить закону.

Запереченням апелянта з приводу того, що структура тарифу на послуги не включає в себе витрати на здійснення повірки тепло лічильників, судом першої інстанції надана належна оцінка.

Зокрема, суд виходив з того, що тариф тривалий час залишається не переглянутим і до нього не включено витрати на повірку приладів обліку населення, але зазначена обставина не може свідчити про наявність обов'язку у споживача оплачувати за свій рахунок таку повірку приладу обліку. У законодавстві відсутня норма, яка б покладала обов'язок на споживача оплачувати таку послугу по повірці теплолічильника навіть у разі відсутності такої послуги у структурі тарифу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Враховуючи надані зазначеним законом гарантії прав споживачів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутність у законі обов'язку споживача за власний рахунок здійснювати повірку вимірювального засобу, не надає відповідачеві права вимагати від споживача здійснення такої повірки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що їх дії з приводу нарахування за спожиту теплову енергію з 24.10.2016 згідно не за показаннями засобу обліку теплової енергії, встановленого за адресою позивача є правомірними.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: