АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Герман Я.І.

за участю: відповідача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 15 квітня 2015 року між ним і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 18 913,34 грн. на платіжну картку зі сплатою відстків за користування кредитом у розмірі 30 % за рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач порушив умови кредитного договору, зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість станом на 15 грудня 2016 року в розмірі 27 097, 91 грн., яку просив стягнути з відповідача на користь банку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

_________________________________________________________________________________________

Справа №715/2878/17 Провадження № 22-ц/794/1029/17 Головуючий у 1-й інстанції Смотрицького В.Г.

Категорія: 27 Доповідач Литвинюк І.М. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійшов неправильного висновку про порушення ОСОБА_1 умов Генеральної угоди та про право позивача на дострокову вимогу повернення усього кредиту. На рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 знаходились грошові кошти в сумі 1 600 грн., з яких відповідно до п.2.11 Генеральної угоди позивач мав право здійснити погашення заборгованості. Відповідач строки внесення платежів не порушувала, нарахування штрафу та відсотків по заборгованості суперечить умовам договору.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У справі встановлено, що 15 квітня 2015 року між відповідачкою ОСОБА_1 та позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт.

Згідно з Генеральною угодою відповідачка отримала кредит у розмірі 18 913,34 грн. строком на 36 місяців, з 15 квітня 2015 року по 30 квітня 2018 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 686,18 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в червні 2015 року не внесла черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн., у зв'язку з чим в розрахунку заборгованості станом на кінець червня 2015 року відображено початок накопичення заборгованості.

Відповідно до п.1.2 Генеральної угоди від 15 квітня 2015 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за укладеними договорами, позичальник зобов'язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 1 600,00 грн. Дана умова договору була виконана ОСОБА_1 шляхом перерахування на рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 1 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15 квітня 2015 року.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ст. 530 ЦКУкраїни, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

З п.1.2 Генеральної угоди видно, що правова природа внесених коштів у сумі 1600 грн. - це забезпечення виконання зобов'язань за укладеними договорами. Відповідно до 2.11 Генеральної угоди позичальник доручає банку здійснити погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2015 року відповідач не внесла черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн.

Згідно з п.1.1.3.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг, банк (розділ 1.1.3.2 Права Банку) має право проводити договірне списання зі всіх відкритих в банку рахунків клієнта з метою погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт є поручителем, а також по іншій заборгованості, яка виникла у клієнта (в тому числі який є працівником банку, який завдав йому збиток) у зв'язку з невиконанням зобов'язання перед банком.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення Банком умов договору, а саме не отримання від відповідачки у передбачений договором строк (25.06.2015р.) черговий щомісячний платіж у сумі 686,18 грн., відповідно до умов п.2.11 Генеральної угоди, за рахунок коштів, внесених на рахунок НОМЕР_1.

З огляду на викладене, позивач неправомірно відобразив у розрахунку заборгованості відповідачки борг за червень 2015 року.

Як вбачається з матріалів справи, зокрема, з наданої банком виписки з особового рахунку ОСОБА_1, після червня 2015 року відповідач завжди своєчасно вносила щомісячний платіж у сумі, що перевищує визначену договором. Незважаючи на це, у розрахунку заборгованості сальдо простроченої заборгованості щомісяця зростала, що суперечить умовам договору. Підставою для такого зростання було невиконання позивачем умов п.2.11 генеральної угоди та п.1.1.3.2.11 Умов і правил банку щодо своєчасного погашення заборгованості за рахунок наявних у відповідачки на рахунку НОМЕР_1 коштів. Тому увесь подальший розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, суд першої інстанції повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: