У Х В А Л А

9 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання права власності на квартиру та зобов'язання її повернути,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 2 вересня 2016 року рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсними прилюдних торгів і протоколу їх проведення скасовано. Визнано недійсними прилюдні торги, які відбулись 31 серпня 2012 року, з реалізації двокімнатної квартири № 47 у будинку 26 на вулиці Лазурній у місті Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_5 Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 31 серпня 2012 року № 11/158/12/і-158, проведених Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації зазначеної квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 та Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

25 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 203, 215 Цивільного кодексу України та статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 6 липня 2016 року (справа № 6-3174цс15), 12 жовтня 2016 року (справа № 6-1981цс16), 29 червня 2016 року (справа № 6-370цс16) , в яких, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Одночасно заявник просить поновити строк на оскарження зазначених судових рішень, посилаючись на поважну причину його пропуску, зокрема невчасне отримання оскаржуваної ухвали. З наданих доказів убачається, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ надіслав ухвалу від 16 листопада 2016 року на адресу ОСОБА_4 лише 26 травня 2017 року.

Частиною четвертою статті 356 ЦПК України передбачено, що в разі пропущення строку, встановленого частинами першою − третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Оскільки надані заявником докази про причини пропуску строку свідчать про поважність причин пропуску строку для подання зави про перегляду, а тому клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в заяві про перегляд судових рішень доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що прилюдні торги відбулися з порушенням вимог статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки проведені більше ніж через шість місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна, що є порушенням прав позивача щодо повідомлення його про стартову ціну реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів.

Натомість у наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року (справа № 6-3174цс15) міститься висновок про те, що суди дійшли висновку, що прилюдні торги проведено з порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), оскільки відсутній звіт про оцінку арештованого нерухомого майна, але залишили поза увагою, що відповідною постановою державного виконавця було залучено суб'єкта оціночної діяльності для оцінки майна, яке передавалось на реалізацію, та укладено договір щодо проведення експертної оцінки зазначеного майна з метою визначення його ринкової вартості згідно з указаною постановою державного виконавця у зв'язку з виконанням судового рішення про стягнення солідарно з боржників на користь банку кредитної заборгованості. Однак, пославшись на невідповідність у цих документах номера виконавчого провадження, прізвища державного виконавця та власника спірного майна, суди не встановили: чи визначалась вартість майна боржника, яке передавалось на реалізацію в порядку, передбаченому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження»; чи наявність зазначених невідповідностей у виконавчих документах вплинула на результат прилюдних торгів; чи порушено внаслідок цього права й законні інтереси осіб під час проведення прилюдних торгів, які їх оспорювали.

У постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року (справа № 1981цс16) міститься висновок про те, що, установивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, суди не перевірили: чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа № 6-370цс16) міститься висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Отже, висновки, зроблені судом у справі, про перегляд якої подано заяву, не суперечить висновкам, викладеним Верховним Судом України у зазначених постановах, на які посилається заявник.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання права власності на квартиру та зобов'язання її повернути за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк