Справа № 2/593/401/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до Нараївської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її матері ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що знаходиться на території Нараївської сільської ради Бережанського району Тернопільської області та житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходиться в селі Нараїв Бережанського району, на вул. Кулєби, 30, і хоч згідно закону вона є спадкоємцем цієї спадщини та вже переоформила на себе належну спадкодавиці земельну ділянку, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного будинковолодіння нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання представник позивачки не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просить їх задоволити.

Представник Нараївської сільської ради у судове засідання також не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмові заяви сторін та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивачки ОСОБА_2 померла 15 жовтня 2015 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним Цивільним кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261, ч 3 ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв.

Судом встановлено, що матір позивачки ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Кулєби, 30 та була власником зазначеного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується письмовими поясненнями, викладеними позивачкою у поданому нею позові та оглянутими в судовому засіданні документами: довідкою за № 666, виданою 13липня 2017 року Нараївською сільською радою; інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що знаходиться в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області на вул. Кулєби, 30, які були видані 9 серпня 2017 року Бережанським ОК МБТІ на підставі інвентаризаційної справи № 306.

Із свідоцтва про народження серії 1-ИД № 259227, повторно виданого 20 червня 1972 року Бережанським бюро ЗАГСу, видно, що позивачка є дочкою спадкодавиці, а долучене до матеріалів справи свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ИД № 375224 свідчить про те, що позивачка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 своє родове прізвище - Маланій змінила на прізвище чоловіка - ОСОБА_3.

Із свідоцтва про смерть видно, що матір позивачки ОСОБА_2 померла 15 жовтня 2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина у склад якої входить земельна ділянки площею 2,0304га, що знаходиться на території Нараївської сільської ради Бережанського району та будинковолодіння, що знаходиться в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області на вул. Кулєби, 30. І хоч спадкодавиця ОСОБА_2 на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном та 25 червня 2003 року склала заповіт на користь свого внука ОСОБА_4, однак останній у шестимісячний строк не звернувся у держнотконтору про прийняття спадщини та не прийняв її, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України саме позивачка є спадкоємцем зазначеного майна, як спадкоємець першої черги, оскільки вона своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк звернулася в нотаріальну контору із заявою на прийняття спадщини та на день розгляду справи вже переоформила на себе належну спадкодавиці земельну ділянку.

Зазначені факти підтверджуються оглянутими у судовому засіданні документами, а саме : заповітом, складеним спадкодавицею на користь ОСОБА_4, письмовою заявою позивачки, поданою 22 грудня 2015 року в Бережанську держнотконтору про прийняття спадщини; свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 25 травня 2016 року державним нотаріусом Бережанської держнотконтори; повідомленням Бережанської держнотконтори за № 1741/02-14 від 25 вересня 2017 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що хоч спадкодавиця ОСОБА_2 розпорядилася належним їй майном та на випадок своєї смерті склала заповіт на користь свого внука, однак останній не прийняв спадщини, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України саме позивачка є спадкоємцем належного спадкодавиці майна за законом як спадкоємець першої черги, оскільки вона своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк звернулася до Бережанської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини та вже переоформила на себе належну спадкодавиці земельну ділянку, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці будинковолодіння не мала можливості переоформити його на своє імя, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 61, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, ст. 1217, 1220, 1223, 1261, 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 15 жовтня 2015 року, у вигляді житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходиться в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області, на вул. Кулєби, 30.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_5