АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4083/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 10 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з жовтня 2004 року по грудень 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти вони придбали чотири мисливські зброї. Спеціального дозволу на право володіння та користування зброєю в неї не було, тому зброя перебувала у володінні її чоловіка, зберігалася у спеціальному сейфі. Згідно звіту з оцінки зброї, у кількості чотирьох одиниць, вартість мисливської зброї «TikkaT3RH» калібру 30-06, становить 26 455 грн., мисливської нарізної зброї «Marlin795» калібру 221-5550 грн., мисливської гладкоствольної зброї «МЦ 2112», 12 калібру 9000 грн., мисливської гладкоствольної зброї «Benelli» 12 калібру складає 55 940 грн., всього вартість зброї складає 96 945 грн.

У звязку з цим, з урахуванням змінених позовних вимог, просила суд визнати мисливську нарізну зброю: «TikkaT3RH» калібру 30-06,№716217, «Marlin795» калібру 221, №93417441, мисливську гладкоствольну зброю «МЦ 2112», 12 калібру, №934726, «Benelli» 12 калібру, №BG-042740F/CG042758Z, обєктом їх з відповідачем спільної власності, як майно, придбане в шлюбі. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості ? частини вказаного майна 48 472,50 грн., залишивши в його власності вищевказане майно. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, вважає, що мисливська зброя належить до речей індивідуального користування відповідача, є його особистою приватною власністю та не може бути розподілена між подружжям. Також необґрунтованими вважає вимоги про компенсацію частки за умови визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ОСОБА_1 не надав жодної згоди на компенсацію, не вносив коштів на депозитний рахунок суду.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 10 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано мисливську нарізну зброю «TikkaT3RH» калібру 30-06, №716217, «Marlin795» калібру 221, №93417441, мисливську гладкоствольну зброю «МЦ 2112», 12 калібру, №934726, «Benelli» 12 калібру, №BG-042740F/CG042758Z, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, як майно, придбане під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 437,46 грн., судовий збір в сумі 435,60 грн., а всього стягнуто 873,06 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про: визнання мисливської нарізної зброї «TikkaT3RH» калібру 30-06, №716217, «Marlin795» калібру 221, №93417441, мисливської гладкоствольної зброї «МЦ 2112», 12 калібру, №934726, «Benelli» 12 калібру, №BG-042740F/CG042758Z, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, як майно, придбане під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2; стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 437,46 грн., змінити розподіл судових витрат, повністю поклавши їх на ОСОБА_2. В іншій частині рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог, ухваливши нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У пунктах 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували з 22.10.2004 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 (а.с. 122).

Згідно відповіді Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області № 758 від 02.03.2017, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи УПД ГУНП в Харківській області як власник мисливської нарізної зброї «TikkaT3RH», калібру 30-06, № 716217, «Marlin795», калібру 221, № 93417441 та на обліку Київського ВП ГУНП в Харківській області як власник мисливської гладкоствольної зброї «МЦ 2112», 12 калібру, №934726, «Benelli», 12 калібру, №BG-042740F/CG042758Z, (а.с. 60).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно вимог ч. 2 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

В ст. 60 СК України визначені підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно положень ч. 4 ст. 61 СК України, речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи представника відповідача про те, що вказана мисливська зброя належить до речей індивідуального користування та з цих підстав не може бути розподілена, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегію суддів.

Так, відповідач у справі ОСОБА_1 має посвідчення мисливця, видане на його ім'я Державним лісогосподарським об'єднанням «ХАРКІВЛІС» від 30.11.2004, отримав членський квиток від українського товариства мисливців і рибалок серія АВ № 207484 від 2004р., сплачує членські внески, має спеціальні дозволи на право зберігання, носіння, видані Головним Управлінням МВС України в Харківській області. (а.с. 33, 34, 128, 129, 130).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно п. 24 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Таким чином, правові підстави вважати вказану мисливську зброю речами індивідуального користування відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 від 16.12.2015, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Отже, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Сторонами в особі їх уповноважених представників не заперечується факт придбання спірної мисливської зброї під час шлюбу, яка зареєстрована, як зазначено вище, за відповідачем у справі, як за власником мисливської нарізної зброї «TikkaT3RH», калібру 30-06, № 716217, «Marlin795», калібру 221, № 93417441, мисливської гладкоствольної зброї «МЦ 2112», 12 калібру, № 934726, «Benelli», 12 калібру, №BG-042740F/CG042758Z .

Однак, жодних доказів придбання спірного майна за особисті кошти одного з подружжя суду не надано. Представник відповідача, яка заперечувала придбання зброї за кошти подружжя, не надала доказів на підтвердження придбання вказаної мисливської зброї за особисті кошти відповідача ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання вказаної мисливської нарізної зброї об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості ? частини вказаного майна - 48472,50 гр. підлягає скасуванню.

Так, представником позивача надано Звіт оцінки нерухомого майна - зброї у кількості чотирьох одиниць, виконаний ТОВ «Аргумент-Експерт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 693/16 від 09.09.2016) 21.03.2017 за замовленням адвоката ОСОБА_3, відповідно до якого вартість мисливської нарізної зброї «TikkaT3RH» калібру 30-06, становить 26455,00 гр., мисливської нарізної зброї «Marlin795» калібру 221 - 5550,00 гр.; мисливської гладкоствольної зброї «МЦ 2112», 12 калібру - 9000,00гр., мисливської гладкоствольної зброї «Benelli» 12 калібру складає 55940,00 гр. (а.с. 89-111).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ст. 71 СК України визначені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зокрема, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України).

Кожна з вказаних вище чотирьох мисливських зброй є, відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, річчю неподільною, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню ? частина вартості майна, а саме 48472,50 гр.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторонам було розяснено право на призначення експертизи щодо оцінки майна, однак, сторони від проведення експертизи відмовились.

Рішення суду щодо стягнення витрат на правову допомогу ухвалено відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, тому доводи апеляційної скарги відповідача про покладення витрат на позивачку є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 10 травня 2017 року змінити.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення ? частини вартості майна скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію ? частини вартості майна в сумі 48 472 грн. 50 коп. (сорок вісім тисяч чотириста сімдесят дві гривні).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді