Справа № 415/3272/17
Провадження № 2/415/1326/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

03.11.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Павлові О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про про визнання особи такою,що втратила право на користування житловий йому будинку АДРЕСА_2. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинку , розташованого за адресою АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_8. Відповідач по справі його товариш, який зареєструвався в його будинку 04.09.2007 року, але фактично жодного дня в будинку не проживав і на теперішній час не проживає. Відповідач виїхав на заробітки, через спільних знайомих повідомив, що не заперечує проти позову, добровільно знятися за місцем реєстрації не бажає, не має можливості приїхати до міста.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, додавши, що на прохання відповідача, щоб дати можливість йому влаштуватися на роботу в м. Лисичанську, відповідач попросив його прописати в будинку. Він його прописав, але не знайшовши роботи в м. Лисичанську відповідач виїхав на заробітки і з 2007 року в спірному будинку не проживає. Речей відповідача в будинку немає. Приїхати, щоб виписатися добровільно з його будинку, відповідач не бажає. В теперішні час позивачу необхідно зробити новий технічний паспорт на будинок , а також виписати відповідача з будинку, щоб мати можливість оформити субсидію. Тому просив задовольнити позов, визнавши відповідача таким, що втратив право користування належним йому будинком.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що позивач її сусід. У своєму будинку вона проживає з 1980 року і відповідача ніколи не бачила мешкаючим в будинку свого сусіда ОСОБА_4 відповідача по справі ОСОБА_2, бо позивачем та його дружиною часті спілкуються, буває у них у будинку, тому їй достовірно відомо про відсутність відповідача по справі в будинку позивача.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідач по справі знайомих їх дітей. Він попросив прописати його в їх будинку для працевлаштування на роботу в м. Лисичанську у 2007 році. Вона з чоловіком пішли йому на зустріч та прописали його у своєму будинку. Жодного дня відповідач в їх будинку не проживав, речей його в будинку немає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 07.02.1986 року, копія паспорту НОМЕР_1( а.с.4)

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Фесенко Р.А. Лисичанської державної нотаріальної контори 16.08.1974 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5922 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_1, проживаючий в АДРЕСА_3. Спадкове майно складається з жилого будинку з господарським будівлями та спорудами , розташованого в АДРЕСА_2, який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.1947 року, реєстр № 2041/1 та зареєстрованого в Лисичанську БТІ під № 1988 ( а.с.6-7)

Із копії довідки відділу адміністративних послуг від 06.06.2017 року № 3150 вбачається, що адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5 з 18.01.2001 року та ОСОБА_2 з 04.09.2007 року ( а.с.12)

Із копії довідки голови вуличного комітету від 07.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, 1977 р.н. за адресою АДРЕСА_2 не проживає з 2007 року по теперішній час( а.с.13)

За даними адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області від 05.07.2017 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований у АДРЕСА_2 з 04.09.2007 року (а.с.22).

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку без поважної причини, спроб вселитися до нього не робив.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.319, 321 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя: Л.Б. Чернобривко