АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

За участю секретаря: Зеленської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивував його тим, що 13.10.2016 року за участю її автомобіля та автомобіля ОСОБА_2 сталась ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. 28.10.2016 року Глобинським районним судом Полтавської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість заподіяного матеріального збитку, спричиненого їй становить 134848, 31 грн. Також нею була сплачено кошти за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1000 грн. Крім того, їй була заподіяна моральна шкода, оскільки тривалий час після ДТП їй довелось користуватись громадським транспортом, що викликало суттєві незручності. Також через відсутність особистого транспортного засобу їй довелось відмовитись від деяких справ, що спричинило проблеми з роботою. Моральну шкоду вона оцінює в 15000 грн. ПАТ СК «Еталон» частково відшкодувала матеріальний збиток в розмірі 48178,40 грн.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 86669,91 грн суму невідшкодованого матеріального збитку; 15000 грн моральної шкоди; 1000 грн. вартість експертного автотоварознавчого дослідження та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 86669,91 грн, витрати на проведення експертного автотоварозначого дослідження в розмірі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема апелянт наголошує на тому, що судом не встановлено саме розміру реально заподіяних збитків з урахуванням вже проведеного ремонту та урахуванням вже проведеного страхового відшкодування.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки рішення суду переглядається в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди та витрат на проведення експертного автотоварозначого дослідження, у відповідності до ч. 3 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди та витрат на проведення експертного автотоварозначого дослідження.

Рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди колегією суддів не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 28.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Так судом було встановлено, що ОСОБА_2 13.10.2016 року близько 20:20 год. на а/д Пироги-Градизьк, керуючи автомобілем ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 237373, власником транспортного засобу «Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_4

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №154 від 26.10.2016 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу «Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, з врахуванням втрати товарної вартості складає 134848,31 грн. Вартість експертного автотоварознавчого дослідження склала 1000 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 24.10.2016 року. Оплата позивачем вказаних витрат підтверджується копією квитанції від 25.10.2016 року.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_5 вказав, що автотоварознавче дослідження було проведено відповідно до методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092. Підтвердив правильність визначеної ним вартості матеріального збитку.

Судом також встановлено, що ПАТ СК«Еталон» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 48178,40 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, підтвердженням цього є положення ст. 124, ст. 129 Конституції України та Постанова № 14 ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, які вказують на обовязковий характер рішень суду що набрали законної сили, а також позиція Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення, яке набрало законної сили є остаточним та оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо), володіє цим джерелом.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, місцевий суд встановивши, що ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальну шкоду та враховуючи те, що страхова компанія лише частково провела відшкодування суми матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля позивача, прийшов до висновку, про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкодиу вигляді різниці між її повним розміром і розміром отриманого страхового відшкодування та вартості проведення експертного автотоварозначого дослідження, навівши в рішенні відповідні мотиви та розрахунки визначення матеріальної шкоди.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна правова оцінка, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а відтак суд обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В свою чергу, апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в них доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Так, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно невстановлення розміру реально заподіяних збитків не підтверджуються жодним доказом.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для їх скасування або зміни.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1