Справа № 310/1873/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача- Павлової Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. 29.04.2013 року ОСОБА_2 передала грошові кошти в сумі 7990.00 дол. США відповідачу- Ланіну М.В.

Позивач вказав, що грошові кошти відповідач повинен був повернути - 29.10.2013 року, що ним вчинено так і не було.

Взяті на себе зобов'язання відповідач в порядок і строки не виконав.

08.01.2014 року позивач звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою.

17.03.2014 року слідчий СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області виніс постанову про закриття кримінального провадження, в якій відображенні пояснення ОСОБА_3, який підтверджував факт отримання зазначених грошових коштів.

Не погодившись з таким висновком слідчого, позивач звернулась до слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, який Ухвалою від 30 квітня 2014 року задовольнив скаргу, а постанову слідчого скасував.

Вже в ході поновленого досудового розслідування відповідач в травні місяці 2014 року грошові кошти отримані на підставі розписки від 29.04.2013 року повернув частково в сумі 64000,00 тисячі гривень, що дорівнює 5435,25 дол. США за курсом НБУ від 30.05.2014 року, а залишок грошових коштів в сумі 2554,75 дол. США пообіцяв повернути на протязі місяця. Умовою подальшого повернення грошових коштів слугувала вимога забрати заяву із правоохоронних органів, що позивачем в подальшому вчинено і було.

Однак грошові кошти в сумі 2554,75 дол. США відповідач позивачу не повернув.

Позивач вказав, що починаючи з 01.07.2014 року залишок боргу в сумі 2554,75 доларів США відповідач не повернув.

Таким чином виходячи із офіційного курсу гривні до іноземної валюти 100 дол. США еквівалентно 2609,8994 грн., таким чином 2554,75 дол.США - дорівнює 66676,40 грн..

Позивач вказав, що відповідач заборгував їй 3 % річних та інфляційних витрат у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 01.07.2017 року складає: 6011,84 грн. (3% річних), та 63044,70 грн. (інфляційні втрати).

Так загальна сума боргу відповідача складає: 135732,94 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Суд, заслухав сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом 03.04.2017 року.

Відповідно до розписки від 30.05.2014 року відповідач ОСОБА_3 частково повернув позивачу ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 64000, 00 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред"явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 7990,00 доларів США, що також підтверджується розпискою від 29.04.2013 року.

Згідно умов договору позики від 29.04.2013 року відповідач зобов»зався повернути грошові кошти - 29.10.2013 року.

В судовому засіданні достовірно встановлено факт того, що на час розгляду справи сума боргу за договором позики ОСОБА_3 в травні 2014 року повернута позивачеві частково у розмірі 64000, 00 грн., що дорівнює 5435, 25 доларів США за офіційним курсом НБУ від 30.05.2014 року.

Встановлено, що до теперішнього часу сума позики у розмірі 2554, 75 доларів США відповідачем не повернута.

В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, однак, відповідач, починаючи з 01.07.2014 року ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, тобто на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до роз'яснення судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.03.2010 року щодо розгляду справ про стягнення процентів за користування грошовими коштами за договором позики, укладеним між фізичними особами, відносини між фізичними особами щодо укладання договору позики регулюються ч.1 ст.1048 ЦК України, якою передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Встановлено, що відповідач повинен сплатити позивачу 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 01.07.2017 року (відповідно наданих до суду позивачем розрахунків), складає 6011,84 грн., позивачем надано розрахунок, який перевірений судом і є правильним, відповідачем не спростований.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики у розмірі 72 688 (сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень), 24 копійки, яка складається із суми боргу у розмірі 66676 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість гривень), 40 копійок та трьох відсотків річних у розмірі 6011 (шість тисяч одинадцять гривень), 84 копійки.

Позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 63044, 70 грн. задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачено стягнення інфляційних втрат по боргу, наданому в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 726, 88 грн.

На підставі ст.ст. 16, 625, 1046 - 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) грошові кошти за договором позики у розмірі 72 688 (сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень), 24 копійки, яка складається із суми боргу у розмірі 66676 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість гривень), 40 копійок та трьох відсотків річних у розмірі 6011 (шість тисяч одинадцять гривень), 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2)судовий збір у розмірі 726 (сімсот двадцять шість гривень),88 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: