Справа № 591/259/17
Провадження № 2/591/964/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2, 3-х осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення страхового відшкодування та суми франшизи

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і уточнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником автомобіля НОМЕР_1, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність винуватця в даній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», яка і була зобов»язана здійснити страхове відшкодування. Проте, на думку позивача, страхове відшкодування виплачено лише частково і не покриває завданої шкоди, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Крім того, позивач також ставить вимоги до винуватця в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 і просить стягнути з нього суму франшизи, тобто суму збитків, які не підлягають відшкодуванню страховою компанією.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі і вважає, шо виконала свої зобов»язання по відшкодуванню завданої позивачу шкоди у повному обсязі, також заявляла клопотання про роз»єднання позовних вимог, в задоволенні якого судом було відмовлено за необґрунтованістю. Представник просить суд в позові відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та 3-тя особа: ОСОБА_3 про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду не з»явилися.

3-тя особа: ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи зі наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що 18.11.2016 року близько 17-40 год. в місті Суми по вулиці Харківська, біля будинку 7А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3, який в той момент знаходився під керуванням відповідача - ОСОБА_2 і належав на праві власності третій особі на стороні відповідачів ОСОБА_3.

Постановою Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/6276/16-п від 01.12.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому суд в даній справі виходить з того, що автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження саме з вини відповідача ОСОБА_2.

Цивільно-правова відповідальність винуватця вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 застрахована в ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0686625 зі строком дії з 12 вересня 2016 року до 11 вересня 2017 року включно, за яким страхова компанія у разі настання страхового випадку взяла на себе зобов»язання здійснити страхове відшкодування в межах 100 000,00 гривень за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн..

Згідно положень п. 1.8 ч. 1 ст. 1 та п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є єдиною формою внутрішнього договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

При цьому, згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування», ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування завданої шкоди, оціненої у встановленому порядку, в межах страхової суми відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Сторони по справі не заперечують, що позивач у визначеному порядку звертався до ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант» та повідомляв про настання страхового випадку, необхідності огляду автомобіля та виплату страхового відшкодування.

Таким чином, завдана позивачу майнова шкода підлягала оцінці і відшкодуванню з боку ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант» в межах визначеної договором страхування страхової суми.

Відповідно до ч. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов»язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У разі, якщо згідно ч. 34.3 наведеної статті, представник страховика не з»явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов»язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Разом з цим, ч. 34.4 цієї ж статті, надає право у тому числі потерпілій особі залучати аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої є аварійні комісари чи експерти.

Згідно матеріалів судової справи, 23.11.2016 року до відповідача ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшо повідомлення про настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а вже 25.11.2016 року проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача.

Огляд пошкодженого автомобіля позивача проводився представником відповідача страхової компанії ОСОБА_6, про що свідчить протокол огляду транспортного засобу від 25.11.2016 року (а.с. 185), при цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що дана особа має відповідний досвід, освіту, спеціальні знання для визначення пошкоджених деталей кузову та ступеня, характеру їх пошкодження, причинно-наслідкового звязку такого пошкодження.

Суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, відповідач страхова компанія мала достатньо часу для подання всіх необхідних доказів до початку розгляду справи по суті.

Крім того, огляд автомобіля також проводився старшим судовим експертом ОСОБА_7 сектору криміналістичних, психологічних, інженерно-транспортних та товарознавчих досліджень Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. ОСОБА_8, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 25.11.2016 року (а.с. 145).

Матеріалами справи підтверджується, що дана особа залучена позивачем і має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, 3 клас судового експерта за спеціальністю у тому числі: 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», стаж експертної роботи з 1997 року.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що страхова компанія відмовилася або не направляла у встановлений законодавством строк свого представника для огляду його пошкодженого автомобіля, то вимоги стосовно відшкодування витрат у розмірі 267,47 гривень на проведення альтернативної експертизи є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Стосовно розміру завданої позивачу шкоди, то в матеріалах справи міститься два висновки з цього приводу. Зокрема, на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, позивачем надано висновок автотоварознавчого дослідження №1382 від 05 грудня 2016 року, складений старшим судовим експертом ОСОБА_7 Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. ОСОБА_8, тобто тією ж особою, яка здійснювала безпосередньо огляд пошкодженого автомобіля та складала з цього приводу відповідний акт.

На вирішення даного автотоварознавчого дослідження поставлено наступні питання:

-яка вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, внаслідок ДТП, що сталася 18.11.2016 року;

-яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля позивача внаслідок ДТП, що сталася 18.11.2016 року?

Визнаючи розмір завданої шкоди, судовий експерт виходив з наступного переліку пошкоджених деталей та характеру пошкоджень: бампер задній (накладка заднього бамперу) має пошкодження, деформацію, підлягає заміні, має також руйнування всіх кронштейнів кріплення бамперу; завита пружина передньої лівої вісі має відсутність частини нижнього витка та потребує заміни; замикаюча задня панель має пластичні деформації, підлягає ремонту; права задня боковина має пластичну деформацію і підлягає ремонту; покришка передня ліва підлягає заміні; пошкоджені ліхтарі задні внутрішні тощо.

Згідно з даним висновком, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП становить -12315грн. 43 коп..

В свою чергу на спростування даних вимог відповідачем надано оцінку розміру шкоди, зроблену оцінювачем ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» ОСОБА_9, який має вищу освіту, стаж експертної роботи з 2004 року, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів від 31.03.2005 року.

Як підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, оцінка здійснювалася на підставі фотокарток і протоколу огляду транспортного засобу від 25.11.2016 року, складеного представником страхової компанії ОСОБА_6, тобто особою відносно якої не надано доказів про наявність у неї спеціальних знань, освіти, кваліфікації для визначення характеру та ступеня пошкоджень і субєкт оціночної діяльності безпосередньо у своєму звіті (п.3 розділу 4) зазначає, що при виконанні оцінки, оцінювач виходить з того, що огляд пошкодженого транспортного засобу виконаний якісно, а акт огляду і фотографії містять вичерпну інформацію про характер і ступінь пошкоджень транспортного засобу.

Даною оцінкою встановлено, що матеріальний збиток, завданий позивачу становить без урахування ПДВ 3006грн.67 коп..

Визначаючи суму матеріального збитку, оцінювач виходив з тих пошкоджень, їх ступеню та характеру, які були зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 25.11.2016 року, складеного представником страхової компанії ОСОБА_6, а саме: бампер, кріплення підлягають ремонту, а не заміні. Що стосується пошкодження завитої пружини, деформації правої задньої боковини, замикаючої панелі, пошкодження шини (покришки), задніх ліхтарів тощо, то дані пошкодження не містять ні в протоколі огляду, ні у даному звіті субєкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що висновок автотоварознавчої експертизи, складений судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. ОСОБА_8 від 05 грудня 2016 року має більшу перевагу перед оцінкою розміру шкоди, складеної суб»єктом оціночної діяльності.

Так, згідно ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

В той же час, відповідачем не доведено і в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що освітньо-кваліфікаційний рівень представника страхової компанії, а також суб»єкта оціночної діяльності, який визначав розмір завданої позивачу шкоди дорівнює або є вищим відносно рівня вищезазначеного судового експерта. Також, суб»єкт оціночної діяльності, залучений страховою компанією, безпосередньо не проводив огляд пошкодженого автомобіля, а робив оцінку по наданим представником страхової компанії фотокарткам і не міг обєктивно визначати ступінь пошкодження деталей.

До того ж, розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження Кваліфікаційних вимог до осіб, які здійснюють діяльність з визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійних комісарів)» № 285 від 19 травня 2011 року не передбачено, що аварійні комісари страхових компаній обов»язково повинні мати профільну вищу освіту, а в п. 2.1 зазначено лише про обов»язковість мати будь-яку повну або базову вищу освіту, пройти навчання і скласти екзамени на відповідність знань кваліфікаційному мінімуму за певним напрямом діяльності.

В даному випадку, судом також враховано, що особа, яка здійснювала огляд пошкодженого автомобіля позивача з боку страхової компанії є її представником, в той час, як судовий експерт є фахівцем державної спеціалізованої установи, а тому суд вважає висновок судового експерта більш незалежним та об»єктивним.

Крім того, відповідно ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані у тому числі з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як свідчать матеріали справи, у зв»язку з пошкодженням автомобіля позивача, здійснено його евакуацію до СТО. Вартість даної послуги становила 350 грн.. Факт користування позивачем послугами евакуатора з доставки його автомобіля до станції технічного обслуговування підтверджується актом виконаних робіт від 19.11.2016 року, товарним чеком № 29 від 19.11.2016 року, виданим ФОП ОСОБА_10.

Таким чином, загальна сума відшкодування з урахуванням евакуації пошкодженого автомобіля становить 12665грн.43 коп..

Згідно ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов»язаний або прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, ст. 12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Проте, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_5 Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено позивачу страхове відшкодування частково - лише 2506грн. 67 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2017 року (а.с. 114) та не заперечується представником позивача.

Разом з тим, суд погоджується, що у відповідності до ч. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язок по відшкодуванню позивачу франшизи у розмірі 500 грн. покладається на винну особу в дорожньо-транспортній пригоді, тобто ОСОБА_2, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином, залишок невиконаного зобов»язання з боку відповідача страхової компанії з відшкодування позивачу завданої шкоди з урахуванням зменшення на суму франшизи становить 9658грн.76коп. (розмір збитків з урахуванням послуг евакуатора 12665грн.43коп. виплачена сума 2506грн.67коп. франшиза 500 грн.).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) суму страхового відшкодування у розмірі 9658 грн.76коп. (дев»ять тисяч шістсот п»ятдесят вісім) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) суму франшизи у розмірі 500 грн. (п»ятсот) гривень.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) про стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 267,47 гривень відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2017 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.