АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5451/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1641/К/17 суддя Науменко Я.О.
Категорія - 5 (I) Суддя-доповідач Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла її рідна сестра ОСОБА_5, якій належала зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 29.09.1995 р. і після якої відкрилася спадщина на зазначену квартиру. На день смерті ОСОБА_5 разом з нею проживала і була прописана непрацездатна мати позивачки ОСОБА_6 Ще при житті ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла свою квартиру онуці - ОСОБА_3 Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.11.2008 р. встановлено факт родинних відносин, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 була донькою ОСОБА_6 та факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5, визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Згідно з листом шостої Криворізької державної нотаріальної контори від 17.07.2008 р. шляхом подачі заяви про прийняття спадщини звернулась спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 Позивач вказує, що остання до цього часу не одержала свідоцтва про право власності за заповітом та вимог до спадкового майна не заявляла, позивачка її жодного разу у квартирі не бачила, її місцезнаходження не відоме. При цьому, відповідно до свідоцтва про право власності на спірну квартиру, право власності зареєстровано за двома особами: ОСОБА_6 (1/4 частини) та ОСОБА_5 (3/4 частини). ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_6 - мати позивачки.

Позивач, посилаючись на те, що вона допомагала своїй померлій сестрі ОСОБА_5, доглядала до смерті свою стареньку матір - ОСОБА_6, несла витрати по догляду за ними та їх захороненню, сплачувала комунальні послуги по день смерті матері, володіє та доглядає за спірною квартирою більше 10 років, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/4 квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 09 березня 2017 ркоу до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_3

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не було враховано, що саме позивач здійснювала догляд за спірним майном, фактично прийняла спадщину після смерті сестри та матері і вже більше 10 років відкрито та безперервно володіє нерухомим майном.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно Свідоцтва НОМЕР_1 від 29.09.1995 року про право власності на житло, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (а.с. 4).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 листопада 2008 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме, що ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, була донькою ОСОБА_6.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом на обов'язкову частину у спадщині після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 7).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 лютого 2009 року за ОСОБА_6 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла (а.с. 5).

Згідно довідки КЖП №14 від 02.03.2009 року в квартирі АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року ніхто не зареєстрований (а.с. 11).

Згідно інформаційних даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 29.01.2015 року власниками квартири АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року є: ОСОБА_6 (1/4 частина) та ОСОБА_5 (3/4 частини) (а.с. 13-14).

Спір виник з приводу визнання за ОСОБА_2, яка є рідною сестрою ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, права власності за набувальною давністю на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала за життя ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на відсутність правових підстав для набуття за позивачем права власності на житло за набувальною давністю.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду правильним, таким, що відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і узгоджується із дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Таким чином, виходячи із змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

При цьому, за змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

З огляду на положення статті 344 ЦК України та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання права власності на вказану частину квартири за набувальною давністю ОСОБА_2 посилалася на те, що після смерті ОСОБА_5 вона користується її часткою квартири АДРЕСА_1.

Проте, зазначені обставини не свідчать про отримання майна за підставами, достатніми для того, щоб мати право власності на нього.

Більш того, ОСОБА_2, будучи обізнаною про наявність заповіту її сестри ОСОБА_5 на ім'я її онуки ОСОБА_3 (про що зазначила у позовній заяві - а.с. 2), мала усвідомлювати, що вона володіє спірною квартиру без законних на те підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до нотаріальної контори 07 лютого 2007 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_3, а 08 лютого 2007 року із заявою про прийняття спадщини, згідно зі ст.1241 ЦК України, як непрацездатна особа, звернулась ОСОБА_6.

Тобто, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в межах строків, встановлених ст. 1270 ЦК України, а, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 знала про відсутність у неї правових підстав для набуття після смерті ОСОБА_5 прав на її майно, однак свідомо користувалася майном після смерті ОСОБА_5, знаючи, що володіє ним незаконно.

Таким чином, добросовісність ОСОБА_2 на момент заволодіння 3/4 частками квартири АДРЕСА_1 була відсутня, та, враховуючи наявність інших осіб, які претендують на це майно (спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3Д.), правові підстави для застосування ст. 344 ЦК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки доказів по справі та незгоди з тією їх оцінкою, що надав їм суд першої інстанції. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: