АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4274/17 Головуючий 1 інст. Грінчук О.П.
Справа № 642/3319/14-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_3 «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», в особі філії Відкритого акціонерного товариства ОСОБА_3 «Надра» Харківське РУ та ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/569, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 39964,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 13,65% річних зі строком до 20 серпня 2012 року для придбання автотранспортного засобу.

В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, позичальник передав в заставу предмет застави: автомобіль Lexus GS 300, 2006 року випуску, червоного кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1, реєстровий № АХ 200 АС, зареєстрований ВРЕВ МВ № 1 при ОСОБА_4 України в Харківській області від 21 вересня 2007 року, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АХС № 049349 від 21 вересня 2007 року, виданого ВРЕВ МВ № 1 при ОСОБА_4 України в Харківській області.

Відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 зобовязався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з договору та відповідати перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань, вказаних у договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Зазначив, що банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобовязання за договором не виконав і не виконує по теперішній час, у звязку з чим станом на 16 грудня 2014 року у ОСОБА_1 існує заборгованість перед банком в розмірі 29173,67 доларів США та 150957,35 грн. з яких заборгованість за кредитом 21195,42 доларів США, заборгованість за відсотками 7978,25 доларів США, заборгованість за пенею 5581,88 доларів США, що еквівалентно 87972,56 грн., штраф 3996,40 доларів США, що еквівалентно 62984,79 грн.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» суму заборгованості за договором «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/569 від 21 вересня 2007 року у розмірі 29173,67 доларів США та 150957,35 грн.; стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» суму сплаченого судового збору у розмірі 2420,35 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» суму заборгованості за договором «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/569 від 21 вересня 2007 року у розмірі 457888,27 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» сплачений судовий збір у розмірі 2420,35 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Надра» 27024,66 доларів США заборгованості за кредитом, з яких заборгованість за тілом кредиту 21195,42 доларів США, заборгованість за процентами 5829,24 доларів США та 143483,46 грн. неустойки, з яких 80498,67 грн. пені та 62984,79 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору та судовий збір в розмірі 6439,76 грн. по 3219,87 грн. з кожного. Рішення є чинним.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог банку.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що банк допускав арифметичні та алгоритмічні помилки при обчисленні розміру пені та процентів, що носили системний характер; що із розрахунку відсотків річних та пені вбачається, що банк в розрахунку ставив кількість днів у році 360, що є неправильним; що в розрахунках суми відсотків річних та пені розмір основного боргу є різним, тобто незрозуміло, яка сума основного боргу на одну й ту саму дату є дійсною, та на яку суму основного боргу слід нараховувати пені та відсотки річних; що перевірити правильність сум, які банк утримував із відповідачів неможливо, оскільки такі розрахунки відсутні в матеріалах справи; що з розрахунків, які надав банк не вбачається, в погашення яких конкретно зобовязань зараховувались ті чи інші платежі; що в травні 2011 року, січні та лютому 2012 року були оплати, однак усю суму вказаних оплат банк не зарахував на погашення суми основного боргу, а зарахував на погашення відсотків та/або пені; що вона вважала, що вона мала кредитні канікули та погашала суму основного боргу; що має місце подвійне стягнення пені та відсотків річних за один і той же період за одну суму основного боргу; що матеріали справи не містять розрахунків, із яких можливо перевірити, з якої логічної послідовності утворились суми, які зарахував самовільно банк із платежів відповідачів на погашення пені та відсотків річних.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з того, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки та частини 2 статті 305 ЦПК України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності не зявившихся осіб.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення неустойки за пропуском позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за тілом кредиту відповідає наданому розрахунку, а строк позовної давності щодо стягнення неустойки банк пропустив.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1,2 ст. 220 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_3 «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», в особі філії Відкритого акціонерного товариства ОСОБА_3 «Надра» Харківське РУ та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/569, на суму 39964,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 13,65 % річних зі строком до 20 серпня 2012 року для придбання автотранспортного засобу.

В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором передано в заставу автомобіль LEXUS GS 300, рік випуску 2006, червоного кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1, реєстровий № НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕВ МВ № 1 при ОСОБА_5 України в Харківській області, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АХС № 049349 від 21 вересня 2007 року, виданий ВРЕВ МВ № 1 при ОСОБА_5 України в Харківській області.

За цим кредитним договором ОСОБА_2 як поручитель відповідає перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що випливають з договору, як солідарний боржник.

Банк свої зобовязання виконав у повному обсязі.

ОСОБА_1 в свою чергу свої зобовязання за договором не виконала і не виконує по теперішній час.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 грудня 2014 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 27024,66 доларів США та 143483,46 грн. і складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21195,42 доларів США, заборгованості за відсотками - 5829, 24 доларів США, заборгованості за пенею - 80498, 67 грн., заборгованості за штрафом - 62984,79 грн.

Посилання ОСОБА_1 на те, що банк допускав арифметичні та алгоритмічні помилки при обчисленні розміру пені та процентів, що носили системний характер; що із розрахунку відсотків річних та пені вбачається, що банк в розрахунку ставив кількість днів у році 360, що є неправильним; що в розрахунках суми відсотків річних та пені розмір основного боргу є різним, тобто незрозуміло, яка сума основного боргу на одну й ту саму дату є дійсною, та на яку суму основного боргу слід нараховувати пені та відсотки річних; що перевірити правильність сум, які банк утримував із відповідачів неможливо, оскільки такі розрахунки відсутні в матеріалах справи; що з розрахунків, які надав банк не вбачається, в погашення яких конкретно зобовязань зараховувались ті чи інші платежі; що в травні 2011 року, січні та лютому 2012 року були оплати, однак усю суму вказаних оплат банк не зарахував на погашення суми основного боргу, а зарахував на погашення відсотків та/або пені; що вона вважала, що вона мала кредитні канікули та погашала суму основного боргу; що має місце подвійне стягнення пені та відсотків річних за один і той же період за одну суму основного боргу; що матеріали справи не містять розрахунків, із яких можливо перевірити, з якої логічної послідовності утворились суми, які зарахував самовільно банк із платежів відповідачів на погашення пені та відсотків річних є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи.

Так, із розрахунку вбачається, що суми заборгованості за відсотками за період з 19 листопада 2012 року по 30 серпня 2013 року допущено арифметичну помилку, яка виникла у звязку з переходом на іншу програму, тобто замість 5829, 24 доларів США нараховано більшу суму, а саме 7978, 25 доларів США, що є невірним розрахунком. Крім того, в розрахунку пені за період з 15 грудня 2013 року по 14 грудня 2014 року також виникла арифметична помилка з цієї ж причини і тому необхідно вважати правильною сумою 80498, 67 грн., а не 87972,56 грн. При цьому сума заборгованості за тілом кредиту та сума штрафу не змінилась.

Клопотань щодо призначення судових експертиз до суду апеляційної інстанції не надходило.

Встановлюючи правильно, що у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість за кредитом, суд першої інстанції не перевірив достеменно розмір заборгованості та стягнув більшу суму, ніж зазначено в розрахунку та не звернув увагу на правову позицію Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа 6-145цс14), згідно якої якщо кредитні кошти видавалися в іноземній валюті, і якщо вимоги позивача стосувались стягнення грошових коштів саме в іноземній валюті, суд при наявності ліцензії у банку на здійснення операції з валютними цінностями повинен стягнути суму боргу в іноземній валюті.

Статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи за цим кредитним договором ОСОБА_2 як поручитель відповідає перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що випливають з договору, як солідарний боржник.

Ухвалюючи рішення та стягуючи суму заборгованості тільки з боржника, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за згодою сторін на підставі статті 259 ЦК України збільшено строк позовної давності до 10 років. З умовами цього кредитного договору належним чином ознайомлені як боржник, так і поручитель, про що свідчать їх підписи на кожному аркуші цього договору.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону в цій частині рішення суду не відповідає.

У звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, позов банку частковому задоволенню та стягненню з боржника та поручителя солідарно на користь банку суму заборгованості в розмірі 27024, 66 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту склала 21195, 42 доларів США, заборгованість за процентами 5829, 24 доларів США та 143483, 46 грн. неустойки, з яких 80498, 67 грн. пені та 62984, 79 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору

Питання щодо стягнення судових витрат в розмірі 6439, 75 грн. за подачу позовної заяви та апеляційної скарги вирішено відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та підлягає стягненню з відповідачів по 3219, 87 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк «Надра» 27024, 66 доларів США за заборгованості за кредитом, з яких заборгованість за тілом кредиту 21195, 42 доларів США, заборгованість за процентами 5829, 24 доларів США та 143483, 46 грн. неустойки, з яких 80498, 67 грн. пені та 62984, 79 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору та судовий збір в розмірі 6439, 75 грн. по 3219, 87 грн. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії