Ухвала

іменем україни

29 вересня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

22 вересня 2017 року ОСОБА_4 направила поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони із відповідачем є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року визнано мирову угоду між ними, якою визначено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вказана мирова угода була укладена тоді, коли ОСОБА_4 проживала у смт. Володарка, однак 21 квітня 2016 року вона купила квартиру у м. Ірпені та переїхала туди разом з дочкою на постійне місце проживання, працює в м. Києві, наразі вирішується питання щодо влаштування дитини до навчального дошкільного закладу. Оскільки ОСОБА_4 змінила місце проживання, виконання визначеного раніше способу участі батька у вихованні дитини згідно з мировою угодою є неможливим, в зв'язку із чим виникають конфліктні ситуації. Відтак для забезпечення здійснення прав та інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також інтересів дитини, вона вважає за необхідне змінити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень та спільного відпочинку з прив'язкою до нового місця проживання дитини. При цьому, оскільки у дитини погіршився стан здоров'я, вона напружено ставиться до батька та часто не бажає спілкуватися з ним, спілкування з дитиною має бути обумовлене присутністю матері.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходив із того, що спосіб участі батька у вихованні дитини визначений мировою угодою, визнаною 01 березня 2016 року Володарським районним судом Київської області, а зміна місця проживання дитини не є тією істотною умовою яка може слугувати підставою для внесення змін до мирової угоди, оскільки мирова угода не прив'язана до конкретного місця проживання дитини, а тому, прав та інтересів неповнолітньої дитини не порушено.

Позивачем не було наведено жодних підстав неможливості виконання способу участі батька у вихованні дитини, та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилалася в обґрунтування своїх вимог, зокрема висновків органу опіки та піклування, висновків психолога, медичних висновків, якими б доводилася неможливість виконання регламенту побачень, затвердженого мировою угодою від 01 березня 2016 року, в такому вигляді, як він був погоджений сторонами, та що його дотримання суперечитиме інтересам малолітньої дитини.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2строк на касаційне оскарження заочного рішення Володарського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ