Справа №592/7207/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1573/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року

в цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідача від 12 січня 2015 року та інших відповідних документів, їй, як представнику сімї була призначена виплата грошової допомоги щомісяця з 12 січня 2015 року по 11 липня 2015 року. Оскільки, за наслідками перевірки ДФІ у Сумській області, департаментом було отримано акт від 26 вересня 2016 року № 04-07/6, зі змісту якого стало відомо, що відповідач в порушення вимог п.6 Порядку надала недостовірну інформацію про перебування на її депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідачу було направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути безпідставно отримані бюджетні кошти на рахунок Департаменту в добровільному порядку. До цього часу безпідставно отримана грошова допомога в розмірі 12263, 36 грн. відповідачем не повернута, тому позивач просив стягнути її з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відмовлено за необгрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що даючи оцінку довідці ПАТ КБ «Південкомбанк» від 12 березня 2017 року № 14/283-1 суд першої інстанції не врахував документ в цілому та дав оцінку тільки першій частині довідки і не навів підстав відхилення інформації, що зазначена у довідці нижче, а саме про наявність станом на 12 січня 2015 року вкладу на імя відповідача, що перевищував 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_5, яка проти скарги заперечувала, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 січня 2015 року ОСОБА_3 як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, звернулась із заявою до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-конунальних послуг.

В своїй заяві ОСОБА_3 зазначила, що ні вона, ні члени її сімї станом на 12 січня 2015 року не мають депозитних вкладів у банках, які перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с. 4).

На підставі вказаної заяви ОСОБА_3 та поданих документів їй, як представнику сімї, була призначена виплата грошової допомоги щомісяця з 12 січня 2015 року по 11 липня 2015 року (а.с. 7).

З відповіді, наданої ПАТ «КБ «Південкомбанк» № 14/283-1 від 12 березня 2017 року ОСОБА_3, вбачається, що між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений депозитний договір № 193ОД-03Ф від 28 квітня 2014 року у розмірі 150000,00 грн. строком з 28 квітня 2014 року по 27 червня 2014 року. У звязку з введенням в банку 26 травня 2014 року тимчасової адміністрації та прийняттям Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію Банку, 13 жовтня 2014 року вкладник ОСОБА_3 отримала всю суму вкладу та нараховані відсотки у розмірі 152008,36 грн. через банк-агент ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 39).

Відповідно до відповіді, наданої ПАТ «Альфа-Банк» від 09 грудня 2016 року № 94795 23.1-б/б ОСОБА_3, 13 жовтня 2014 року компенсація в сумі 152008,36 грн. від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була сплачена ОСОБА_3 шляхом зарахування на картковий рахунок № 8300. 13 та 14 жовтня 2014 року з цього карткового рахунку повністю були зняті кошти в сумі 152000,00 грн. (а.с. 38).

Вищевказана інформація підтверджується також відповіддю, наданою ОСОБА_3 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 15 листопада 2016 року № 21-036-44244/16 (а.с. 35).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_3 12 січня 2015 року до позивача з заявою про отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, остання не мала на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п.5 Порядку (в редакції від 01.10.2014 року) було передбачено, що для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та предявляє паспорт громадянина України та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

П.6 Порядку передбачено, що грошова допомога не призначається, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 12 січня 2015 року у ОСОБА_3 депозитних вкладів на рахунках банків не було, оскільки ці кошти були отримані нею 13 жовтня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент ПАТ «Альфа-Банк» та 13 і 14 жовтня 2014 року зняті з карткового рахунку.

Ці обставини суд встановив на підставі письмових доказів, зокрема, відповіді, наданої ОСОБА_3 ПАТ «КБ «Південкомбанк» № 14/283-1 від 12 березня 2017 року, відповіді, наданої ОСОБА_3 ПАТ «Альфа-Банк» від 09 грудня 2016 року № 94795-23.1-б/б та відповіді, наданої ОСОБА_3 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 15 листопада 2016 року № 21-036-44244/16 (а.с. 35, 38, 39).

Інформація, яка міститься у відповіді ПАТ «КБ «Південкомбанк» Держфінінспекції в Сумській області від 22 липня 2016 року (а.с. 10) та у відповіді ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 12 березня 2017 року (а.с. 39) про наявність вкладу на ім'я ОСОБА_3, що перевищує 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 січня 2014 по 31 березня 2016 року, не суперечить вищезазначеним письмовим доказам у їх сукупності, оскільки не спростовує ту обставину, що кошти за вкладом були отримані ОСОБА_3 13 жовтня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент ПАТ «Альфа-Банк» та 13 і 14 жовтня 2014 року зняті з карткового рахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки призначена ОСОБА_3 грошова допомога для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-конунальних послуг за період з 12 січня 2015 року по 11 липня 2015 року була отримана нею правомірно, а тому підстави для застосування положень ст. 1212 ЦК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -