АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5284/17 Справа № 205/3031/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 21 січня 2015 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ 2106», р/нАа 6634 ЯА, під керуванням ОСОБА_2, та «Ніссан», р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Виним у скоєнні вказаного ДТП є ОСОБА_2, вина якого встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року.

Також, позивач зазначив, що до позивача звернувся власник автомобіля «Ніссан» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі договору та звіту про оцінку вартості матеріального збитку, а враховуючи, те, що автомобілі були завстраховані, у встановленому порядку, позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., у зязку з чим просив стягнути з відповідача на його користь 49000,00 грн. в порядку регресу та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ»» шкоду в порядку регресу в розмірі 49000,00 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через свого представника, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 16 березня 2014 року між ПрАТ «СК «Дніпроінмед»» (правонаступник якого є ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ») та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/8950632 від 16 березня 2014 року (а.с. 7, 8).

21 січня 2015 року о 19:15 годині, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Малиновського з боку Самарського мосту в напрямку Усть-Самарського мосту, появляючи крайню неуважність щодо дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, а водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження (а.с. 54).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки (а.с. 54).

Згідно звіту по визначенню вартості матеріального збитку № 011/15, складеного 06 лютого 2015 року судовим експертом ОСОБА_5, вартість автомобіля НОМЕР_4 на момент ДТП складає 61155 грн. 89 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля 175737 грн. 58 коп. та вартість матеріального збитку, складає 61155 грн. 89 коп. (а.с. 135-162).

23 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з повідомленням про ДТП, а 10 лютого 2015 року він звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9-10,12).

На підставі вищезазначеної заяви, страхового акту № 900762 від 05 червня 2015 року (а.с. 50), наказу № 900762 від 08 червня 2015 року (а.с. 51) та звіту по визначенню вартості матеріального збитку № 011/15 від 06 лютого 2015 року (а.с. 135-162), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1682 від 08 червня 2015 року (а.с. 52).

А після цього позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди за вих. № 127/140 від 26 серпня 2015 року (а.с. 169-170).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 49000 грн., у звязку з чим саме до позивача у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_2 страхового відшкодування у вказаному розмірі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ці доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення норм права на свою користь.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_6