АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5382/16-ц 22-ц/774/1344/К/17
Справа № 182/5382/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1344/К/17 суддя Тихомиров І.В.
Категорія - 30 (IV) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернулася з позовом до Нікопольського міськрайонного суду з позовом, за вимогами якого просила стягнути з відповідачів Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку.

Уточнивши позовні вимоги 12.01.2017 року, зазначила співпозивачем по справі окрім себе ПП «Дніпрянка» та просила суд стягнути моральну шкоду на користь ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивула тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

На підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 р. з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 06.09.2013 р. державним виконавецем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було описано та накладено арешт на майно, що належить ПП «Дніпрянка».

Зазначає, що майно, на яке накладено арешт є її спільною власністю та ПП «Дніпрянка».

За наслідками неправомірних дій Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, в зв'язку з тим, що млин Р6 АВМ-15 не працював 559 діб, їй спричинена матеріальна шкода за період з 06.09.2013 р. по 01.10.2015 р. в розмірі 6568250,00 грн., яку вона просить стягнути на свою користь та на користь ПП «Дніпрянка» та стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 50000,00 грн.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення ПП «Дніпрянка» другим позивачем та стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув не всі позовні вимоги, які перебувають у нерозривному зв'язку з вимогами, щодо яких ухвалено рішення.

Апелянт зазначає, що майно, на яке накладено арешт 06.09.2013 року є її спільною власністю та ПП «Дніпрянка» і накладення арешту на майно є порушенням її конституційних прав.

За наслідками неправомірних дій Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, в зв'язку з тим що млин Р6 АВМ-15 не працював 559 діб, позивачам спричинена матеріальна та моральна шкода.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено що 18.04.2000 р. між ОСОБА_1 та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. (а.с. 8)

За п. 1 зазначеного договору учасник спільної діяльності передає грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння.

Метою договору за п. 2 є досягнення спільної мети.

14.06.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 10/396-10 було видано Наказ про примусове виконання рішення, за яким з ПП «Дніпрянка» на користь обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти в розмірі 62565,00 грн. - основного боргу, 2728,00 грн. - річних, 12136,25 грн. - інфляційних витрат, 774,29 грн. - витрат на держмито, 236,00 грн. - витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

06.09.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було складено акт було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка».

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пред'явлено позов до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку, який було уточнено 12.01.2017 року.

В уточненій позовній заяві позивач просила суд вважати ПП «Дніпрянка» другим позивачем по справі, а моральну шкоду стягнути на користь ОСОБА_2

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення ПП «Дніпрянка» другим позивачем та стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1 яке придбане на підставі договору про спільну діяльність, тому у зв'язку з недоведеністю права власності позивача на майно, суд не може застосувати способи його захисту.

Однак при ухваленні зазначенного рішення, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та розглянув не всі позовні вимоги позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, в уточній позовні заяві позивач просила суд вважати ПП «Дніпрянка» другим позивачем по справі, а моральну шкоду стягнути на користь ОСОБА_2

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення ПП «Дніпрянка» другим позивачем.

Крім того, вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь ОСОБА_2, що є порушенням процесуального права судом першої інстнацїі.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 ЦПК України, судовий розгяд закінчується ухваленням рішення суду, проте, в порушення вказаних вимог норм ЦПК України, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 процесуальним документом у вигляді ухвали, тобто фактично не розглянув вказані позовні вимоги у встановленому Законом порядку, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає такими , що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції розглянуто не всі її позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу вище зазначених норм процесуального закону вбачається, що процесуальна дія у вигляді залучення у справі в співпозивача нормами ЦПК України не передбачена.

Крім того слід зауважити, що відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, ОСОБА_1 як позивачем, в порушення ст. 3 ЦПК України, заявлено позовні вимоги стосовно особи, права якої, на її думку, порушено відповідачами, в той час як за захистом своїх прав ОСОБА_2 до суду не звертався та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він уповноважував позивача пред'являти позов від його імені в його інтересах.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обгунтовувала свої вимоги тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. А за наслідками неправомірних дій Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, в зв'язку з тим що млин Р6 АВМ-15 не працював 559 діб, їй спричинена матеріальна шкода за період з 06.09.2013 р. по 01.10.2015 р. в розмірі 6568250,00 грн., яку вона просила стягнути на свою користь та на користь ПП «Дніпрянка» та стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 50000,00 грн. на користь ОСОБА_2

За нормами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За нормами ст. 1132 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що вона має право на відшкодування шкоди, оскільки відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1, у зв'язку із чим, за відсутності правових підстав для задоволення позову, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що на підтвердження своїх позовних вимог нею було надано суду першої інстанції всі необхідні докази, які вона вважає допустимими колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами того що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України, нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди та не отриманого прибутку- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: