Провадження № 2/734/1259/17 Справа № 734/2754/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2017 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

при секретареві Бардаченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 46069.46 гривень за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2011 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася. При цьому, відповідач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала та просить застосувати позовну давність.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 02 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 2600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання вказаного договору підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлена і погодилася. ОСОБА_1 до банківської установи із заявою про закриття карткового рахунку не зверталася.

Вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6). Термін позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років (п. 1.1.7.31).

ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобовязань за кредитним договором та за розрахунком, проведеним ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 31 липня 2017 року загальна сума заборгованості у ОСОБА_1 становить 46069.46 гривень, із них: заборгованість за кредитом 2369.22 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом 37505.27 гривень; заборгованість за пенею та комісією 3525.00 гривень; штраф (фіксована частина) - 500.00 гривень; штраф (процентна складова) 2169.97 гривень.

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, визначені нормами ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України, висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

З наданої банком роздруківки по проведенню операцій по платіжній картці ОСОБА_1 видно, що востаннє грошові кошти на погашення суми заборгованості по рахунку позивача надходили 12 грудня 2014 року.

Пунктом 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, що складає, в тому числі, умови кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено можливість банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, що відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті за цим договором, при настанні строків платежу.

Отже, останнє таке списання банком коштів з іншого рахунку позивача відбулося, як зазначено вище, 12 грудня 2014 року. Проведення позивачем такого списання грошових коштів є правомірним, так як здійснювалося банком у межах укладеної угоди. Тому, дату останнього списання коштів в рахунок погашення існуючої заборгованості необхідно вважати останнім платежем.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд із вказаним позовом 23 серпня 2017 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 2369.22 гривень і заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 37505.27 гривень позивачем не пропущений. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) і процентів за користування кредитом підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення суми пені та штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідач ОСОБА_1 подала письмове клопотання про відмову у задоволенні позову з посиланням на пропущення позивачем строків звернення до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 259 ЦК України визначено, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умови надання споживчого кредиту таким договором не є, так як відповідачем ОСОБА_1 не підписувалися. Окремо договір про збільшення строку позовної давності сторонами не укладався. Крім цього, стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що в цих Умовах був зазначений збільшений строк позовної давності в момент підписання ОСОБА_2 заяви позичальника або в подальшому такі Умови, зокрема, щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалися. Наведене узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Отже, суд вважає, що позивачем пропущений строк звернення у суд із позовом у частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 неустойки за договором № б/н від 02 листопада 2011 року. Тому, у решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 612, 629, 1054 і 1055 ЦК України, ст.ст. 209, 212, 214, 215, 218, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро грошові кошти в розмірі 39874 (тридцять девять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 49 копійок (із них: заборгованість за кредитом 2369 (дві тисячі триста шістдесят девять) гривень 22 копійки; заборгованість по процентах за користування кредитом 37505 (тридцять сім тисяч пятсот пять) гривень 27 копійок) заборгованості станом на 31 липня 2017 року за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2011 року, а також грошові кошти в розмірі 1600 (однієї тисячі шестисот) гривень 00 копійок судового збору.

У решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя