Справа № 147/620/17 Провадження № 22-ц/772/2674/2017Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 55Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Сопруна В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника відповідача Гулька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційних витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року про закриття провадження,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційних витрат.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційних виплат закрито.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі виходив з того, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 12 ГПК України справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

Статтею 28 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку, зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послугу), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих його положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК України доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у листі від 7 травня 2013 року № 709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника», вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Таким чином, справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21 березня 2008 року порушено провадження у справі №10/47-08 про банкрутство за заявою боржника - Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що до спірних правовідносин застосовується Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI з огляду на те, що провадження у справі про банкрутство державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" було відкрито 21.03.2008 року

Крім того наймані працівники, як і інші кредитори, можуть для захисту своїх прав (а саме - для задоволення своїх вимог до банкрута) звернутися в порядку, встановленому законом, до судів загальної юрисдикції. Таке право найманих працівників як кредиторів передбачене ст. 124 Конституції України, КЗпП, а також Цивільним процесуальним кодексом України.

При цьому, згідно з цивільним процесуальним законодавством, факт визнання підприємства банкрутом або відкриття ліквідаційної процедури щодо такого підприємства, яку ще не завершено, не є підставою для відмови у розгляді справи судом, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаційних витрат направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: