РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11001/16-ц

Провадження № 2/643/894/17

03.10.2017 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» про визнання недійсним розділу договору, визнання зобов'язань припиненими у зв'язку із їх виконанням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати недійсним розділ 9 «Порядок розв'язання спорів. Третейське застереження» Договору №414315-Y03378 від 27.03.2013 р., укладеного між ОСОБА_1, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» в частині третейського застереження; визнати зобов'язання ОСОБА_1 перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» по Договору №414315-Y03378 від 27.03.2013 р. припиненими в зв'язку з виконанням; визнати зобов'язання ОСОБА_1 перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» по Договору застави від 19.04.2013 р. припиненими в зв'язку з виконанням.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.06.2010 р. між нею та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Chery» модель QQ, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, із розстрочкою платежів до 30.06.2020 р. за ціною автомобіля 61900 грн. Позивач виконує усі умови договору, вчасно сплачує усі платежі. На момент отримання автомобіля від ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивач сплатила 33 816,09 грн., загальна сума зобов'язань відповідно до договору застави складає 87 339,28 грн. з урахуванням процентів за договором позики. Договір купівлі-продажу автомобіля позивачем сплачено у розмірі 91 148,36 грн., тобто позивач виконала зобов'язання перед відповідачами. Однак відповідачі порушують умови договору та в односторонньому порядку постійно збільшують ціну на автомобіль. На час подачі позову ціна складає 162 500 грн. У зв'язку із чим позивач звернулась із зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення відповідно до обстави, викладених у позові.

Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки умови домовленості позивачем не виконані і підстав для визнання зобов'язань виконаними не вбачається.

Представник відповідача ПАТ «ХАРКІВ -АВТО» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що не вважає себе належним відповідачем, оскільки зобов'язання, які на себе брало ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» за трьохстороннім договором виконані в повному обсязі, і вимоги до даного відповідача із боку позивача є необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові заперечення та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачем оспорюються положення Договору №414315-Y03378 від 27.03.2013 р., укладеного між ОСОБА_1, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» в частині третейського застереження та вона просить визнати виконаними свої зобов'язання за цим договором та Договором застави від 19.04.2013 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, лише в частині визнання недійсним розділу договору щодо третейського застереження.

Так, відповідно до розділу 9 «Порядок розв'язання спорів. Третейське застереження» Договору №414315-Y03378 від 27.03.2013 р. передбачено, що усі спори, які можуть виникнути між сторонами договору або у зв'язку з ним, будуть передаватися для остаточного врегулювання на розгляд Третейського суду «Захист прав», місцезнаходження якого - м.Киів, вул. Червоноармійська, 15/2.

Із суті договору, укладеного 27.03.2013 р. між ОСОБА_1, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» вбачається, що сторони вступили у правовідносини, в яких позивач ОСОБА_1 є споживачем (отримувачем) товару, а саме автомобілю CHERY, моделі QQ, 2012 р. випуску, продавцем якого є ПАТ «ХАРКІВ-АВТО», а платником виступає в даних правовідносинах ТОВ «АВТО ПРОСТО», який надає ряд послуг, у тому числі оплату товару на певних умовах за споживача (отримувача) товару.

Таким чином, на дані правовідносини поширюються норми ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до положень ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до положень ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до положень ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Як зазначено вище, положення розділу 9 «Порядок розв'язання спорів. Третейське застереження» оспорюваного договору щодо віднесення до компетенції Третейського суду «Захист прав» вирішення усіх спорів, які виникають між сторонами договору, не відповідають діючому законодавству, а саме, положенням ст. 6 ЗУ «Про третейські суди».

Таким чином, з підстав, передбачених ч.1 ст. 203 ЦК України, данні положення договору слід визнати недійсними, що не робить недійсним договір в цілому відповідно до положень ст. 217 ЦК України.

Інші позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до положень оспорюванного договору від 27.03.2013 р. зобов'язання ОСОБА_1 полягають в тому, що вона як отримувач зобов'язується отримати автомобіль, який зобов'язується після сплати платником ТОВ "АВТО ПРОСТО" 100 % предоплати відпустити отримувачу ПАТ "ХАРКІВ-АВТО" згідно Актом приймання-передачі.

Як встановлено в судовому засіданні в цій частині зобов'язання виконані всіма сторонами: ТОВ "АВТО ПРОСТО" оплатив вартість автомобіля в сумі 61 900 грн. продавцю ПАТ "ХАРКІВ-АВТО", після чого ПАТ "ХАРКІВ-АВТО" передало автомбіль ОСОБА_1, яка прийняла його за Актом приймання-передачі від 19.04.2013 р. (а.с.91).

Таким чином спір між учасниками даного договору, щодо умов його виконання відсутній, що не заперечується сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушеня, невизнання або оспорювання, і з цією метою вона має право звернутися до суду за захистом і одним із способів захисту є припинення правовідношення.

Але, в даному випадку, не встановлено наявності спору та порушення прав позивача у правовідношеннях за Договорм від 27.03.2013 р., що і є підставою для відмови в задоволені позову в цій частні.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання виконаними зобов'язання за Договором застави, через їх необгрунтованість.

Так, договором застави від 19.04.2013 р., який був укладений між ОСОБА_1 як заставодавцем та ТОВ "АВТО ПРПОСТО" як заставодержателем, передбачено, що для забезпечення вимог заставодержателя до заставодавця щодо виконання останнім своїх зобов'язань, передбачених Угодою № 319296 від 29.06.2010 р., Додатком №1 від 29.06.2010 р., Додатком №2 від 29.06.2010 р., Додатком №3 від 27.02.2013 р. до Угоди, заставодавець передає заставодержателю в заставу автомобіль марки CHERY, моделі QQ, 2012 р., державний номер НОМЕР_1, який належить завставодателю ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію, виданого ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 19.04.2013 р.

Відповідно до п.1.4, п.1.5 даного Договору заставою забезпечуються вимоги заставодержателя щодо своєчасної та повної сплати заставодержателем щомісячних внесків відповідно до ст.5 Угоди ст.2,9,10 Додатку № 2 до Угоди. Забезпечене заставою зобов'язання вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних Повних внесків (періодичних платежів) в загальному розмірі 87 339,28 грн. в порядку та строки, передбачені ст.2 Додатку№ 2 до Угоди.

Згідно п.1.6 Договору застави розмір забезпеченного заставою зобов'язання щодо сплати внесків може бути змінений відповідно до ст.2 Додатку до Угоди в разі зміни поточної ціни автомобіля і сторони досягли згоди відносно розміру зобов'язання, що забезпечується заставою згідно з цим договором, розуміючи можливість змін розміру зобов'язань.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів, що забезпечені заставою зобов'язання за Угодою № 319296 від 29.06.2010 р., Додатком №1 від 29.06.2010 р., Додатком №2 від 29.06.2010 р., Додатком №3 від 27.02.2013 р. до Угоди, виконані, що було б підставою для визннаня виконаними зобов'язань за Договором застави. Сама Угода з додатками до неї та окремі їх положення позивачем не оспорюються та недійсними не визнані.

Відповідно до ст. 5 Угоди та п.2 Додатку до Угоди передбачено, що учасник, а саме, ОСОБА_1, зобов'язується щомісячно сплачувати Повні внески, які складаються з Чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату Страхового платежу, і підлягають сплаті учасником в порядку та строки, визначені угодою.

За твердженнями позивача вона сплатила на момент отримання автомобіля 33 816,09 грн., що підтверджується Додатком № 3 від 29.06.2010 р., загальна сума зобов'язань відповідно до договору Застави від 19.04.2013 р. складає 87 339,28 грн., в зв'язку з чим, вона вважає свої зобов'язання виконаними, так як вона сплатила надлишок сум, які передбачені домовленості, на підтвердження чого надала квитанції.

Між тим, як зазначено вище у рішення суду з такими твердженнями позивача про виконання свого обов'язку за Угодою суд не може погодитися, оскільки, надані суду квитанції не підтверджують виконання договору в повному обсязі, з урахуванням положень ст.2 Додатку до Угоди № 319296 від 29.06.2010 р.

Додаток № 3 до Угоди не визначає порядок сплати внесків та в п.3 Додатку № 3 зазначено, що сума заборгованості за Угодою має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків учасника, а відповідно до положень ст.ст.2, 3 Додатку № 2 до Угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни Поточної ціни автомобіля.

Відповідно до Додатку № 2 до Угоди Поточна ціна автомобіля - це ціна, яка встановлюється Виробником та /або Імпортером та /або Дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основною для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою.

За даною угодою Поточна ціна автомобіля виступає в якості вказівки на спосіб визначення розміру оплати внесків. І підписання Угоди та Додатків до неї спростовують посилання позивача про те, що їй не було відомо, що Поточна ціна автомобіля може змінюватися.

Із заперечень представника відповідача ТОВ «ПРОСТО АВТО» вбачається, що використання Поточної ціни автомобіля зумовлене тим, що автомобілі учасникам групи придбувалися ТОВ «АВТО ПРОСТО» не відразу усім учасникам в один місяць, а щомісячно, після накопичення коштів у Фонді на придбання автомобілів та після здійснення процедури розподілу товару, в зв'язку з чим, ТОВ "АВТО ПРОСТО" прибуває автомобілі учасникам групи за ринковими цінами, які мають властивості змінюватися. Для того, щоб щомісячних Чистих внесків, в першому місяці, вистачало для придбання автомобіля за його ринковою вартістю, товариством і використовується для розрахунків щомісячних внесків Поточна (актуальна в цьому місяці) ціна автомобілів, яка повідомляється продавцями таких автомобілів.

Таким чином, є безпідставними посилання позивача на положення ч.3 ст.691 ЦК України та ч.2 ст. 694 ЦК України, оскільки як встановлено в судовому засіданні предметом цієї Угоди є надання учаснику послуг системи АВТОТАК, спрямованих на придбання автомобіля, і ТОВ «АВТО ПРОСТО» не надає жодних грошових котів споживачеві, а споживач не зобов'язується їх повернути разом з відсотками.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11,60,209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати недійсним розділ 9 «Порядок розв'язання спорів. Третейське застереження» Договору №414315-Y 03378 від 27.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_1, ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» про третейське застереження.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.М. Горбунова