КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1459/14-ц
Провадження №4-с/319/9/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року смт Більмак

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність державного виконавця, якою просить: визнати незаконною та скасувати постанову від 12.09.2017 року державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь про повернення виконавчого документа №319/1459/14-ц стягувачу (ВП №51850439); визнати незаконною бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь, яка полягає у тому, що державний виконавець не виконував рішення суду №319/1459/14-ц (ВП №51850439) відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у випадках: а) після спливу 6 місяців з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (п. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», б) у разі наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу (п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. №45; зобовязати керівника державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь подати відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складання державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документу №319/1459/14-ц (ВП №51850439) разом із супровідним листом та завірені копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Скаржником також заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цією скаргою, з посиланням на те, що про бездіяльність державного виконавця він дізнався з листа від 12.09.2017 року, отриманого ним в електронному вигляді 05.10.2017 року через урядовий контактний центр.

Вирішуючи питання про поважність причин строку звернення до суду та поновлення процесуального строку суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Наслідком пропущення процесуального строку є залишення без розгляду документу, поданого після закінчення процесуального строку.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів. Така оцінка відбувається з дотриманням норм ст. 212 ЦПК України, яка встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як роз'яснено у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", суди повинні враховувати, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу винесена 12.09.2017 року. До матеріалів скарги додано лист від 13.09.2017 року №Б-339-1815 у якому скаржника повідомлено про винесення даної постанови. При цьому твердження скаржника про те, що вказаного листа отримано ним лише 05.10.2017 року не підтверджені жодними доказами.

Як слідує зі змісту скарги ОСОБА_1 було відомо про відкриття 03.08.2017 року виконавчого провадження про стягнення з ДП «Сніжнеантрацит» на його користь 7156,27 грн.

Отже, не будучи повідомленим про надсилання виконавчого листа до органів казначейства після спливу шестимісячного строку (03.02.2017 року), скаржник вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, коли він фактично дізнався про не надсилання виконавчого листа до органів казначейства.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.».

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не наведено обставин неможливості звернення до суду у встановлений строк, які є обєктивно непереборними та не залежали від його волі.

Враховуючи викладене, клопотання заявника про поновлення процесуального строку необґрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_1на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу та на бездіяльність державного виконавця підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 72, 210, 385 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Відмовити скаржнику в поновлені пропущеного строку на звернення зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність державного виконавця залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику про його право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі у 5-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги через суд першої інстанції, а у разі якщо її було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. Ю. Валігурський