У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання

з участю ОСОБА_1, Костюковича С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визначення часток у праві власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортні засоби та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визначення часток у праві власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортні засоби та поділ майна подружжя задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 сідловий тягач вантажний RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1, 2001 року випуску.

Виділено ОСОБА_1 напівпричіп бортовий Krone SDP 27 д.н.з. НОМЕР_2, 1993 року випуску, причіп бортовий до легкового автомобіля "ШЗК 06 Турист-03", 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, диван, газову плиту "Брест", газову колонку"Ц, газовий котел "Данко", газонокосарку, телевізор, комп'ютер, холодильник "Норд", холодильну камеру "Норд".

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 43 978 грн. 27 коп., як компенсацію у нерівномірності часток. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 879 грн. 48 коп. судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено як вирішено зустрічний позов.

Зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано фактичне припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства сторонами ще восени 2013 року, не враховано джерело та часу набуття спірних транспортних засобів, матеріальної допомоги від третіх осіб на придбання спірного майна. Не знайшли свого підтвердження і покази свідка ОСОБА_4 про те, що під час роздільного проживання, вони як батьки купили дочці легковий автомобіль. Однак на підтвердження цієї обставини доказів ні позивачем ні свідком суду не надано, так як він був придбаний за кошти передані ним ОСОБА_3 від продажу автомобіля "Сітроен-Джампі", перереєстрація якого була здійснена 14.12.2013 року.

Посилаючись в рішенні на покази свідків, суд не врахував вимог ст. 719 ЦК України, щодо письмової форми дарування та вимог щодо дарування валютних цінностей.

Вважає, що необґрунтованим є рішення суду і в частині розподілу та присудження йому газонокосарки, оскільки вона належить третій особі - ОСОБА_5

Крім того, вказує на те, що, судом замість дійсної вартості нерухомого майна та колісних транспортних засобів було визначено її ринкову вартість, що безпідставно вплинуло на значне збільшення вартості спірного майна.

Також, судом першої інстанції не враховано вимог ст. 71 СК України, щодо способу та порядку поділу майна подружжя. Наданими доказами, а саме : посвідченням водія, свідоцтвом про зайняття підприємницькою діяльністю по перевезенню вантажів, було підтверджено, що ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю. Незважаючи на це, замість передачі йому тягача та причепа до нього, місцевий суд передав йому два причепа, які є лише приналежністю головної речі, а головну річ передав позивачці, чим позбавив його можливості утримувати двох спільних з позивачкою дітей та дитину від другого шлюбу.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати за ним право приватної особистої власності на вантажний автомобіль НОМЕР_4 вартістю 41900 грн. та напівпричіп бортовий державний номерний знак НОМЕР_2 дійсною вартістю 10150 грн. на загальну суму 52 050 грн. Визнати за ОСОБА_1 право на ? частину рухомого майна не включеного ОСОБА_3 до розподілу за зустрічним позовом на суму 33030 грн. та передати його ОСОБА_3, одночасно відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні первісного позову про стягнення з нього на її користь грошової компенсації.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Костюкович С.І., підтримали заперечення подані на апеляційну скаргу, вважає рішення першої інстанції обґрунтованим та законним та просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року по 02 грудня 2014 року (а.с.8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9) та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), на утримання яких ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 (а.с.243).

За період перебування в шлюбі сторонами придбавалися та реєструвалися (а.с.12) такі транспортні засоби:

- 15 серпня 2009 року причіп «ШЗК 06 Турист-03» (а.с.13).

- 27 червня 2012 року автомобіль НОМЕР_5, який 14 грудня 2013 року перереєстровано на нового власника,

- 17 жовтня 2012 року автомобіль "Опель Віваро" д.н.з. НОМЕР_6,

- 04 січня 2014 року вантажний автомобіль "Рено Магнум" д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.32),

- 04 квітня 2014 року причіп до вантажного автомобіля НОМЕР_7 (а.с.32).

Також ними придбано диван вартістю 2 500 грн., телевізор 890 грн., комп'ютер - 2 000 грн., холодильник "Норд" -100 грн., холодильна камера "Норд" - 2 500 грн., газова плита "Брест" - 400 грн., газова колонка - 700 грн., газовий котел "Данко" - 300- грн., газонокосарка - 2 500 грн. Вартість судом визначено з врахуванням оцінки сторін, з якою вони погодилися.

У період зареєстрованого шлюбу у будинковолодінні по АДРЕСА_1 де проживали сторони та їх діти, що отримане в дар чоловіком від свого батька, згідно договору дарування від 13 грудня 2003 року (а.с.11), проведені ремонтні роботи та поліпшення, зокрема в 2007 році побудовано гараж та переобладнано кухню у житлову кімнату (а.с.19), збудовано огорожу №2 із каменю, блоків та штахетнику; замінено покрівлю хліва на металочерепицю.

Відповідно до висновків експертиз (а.с.144-155, 161-205) ринкова вартість сідлового тягача Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 складає 210 019 грн. 80 коп., напівпричепу "Krone SDP 27" д.н.з. НОМЕР_2 - 88 146 грн. 81 коп., причепу «ШЗК 06 Турист-03» д.н.з. НОМЕР_3 - 10 174 грн. 72 коп.

Ринкова вартість гаража складає 31 793 грн., огорожі №2 (паркану) із каменю, блоків та штахетнику - 14 244 грн., покрівлі хліва, позначеного літерою «Б» у вигляді наявної металочерепиці - 9 793 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність порушеного цивільного права позивача, об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували б вимоги позивача по суті, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Крім того, відповідачем не спростовано, що спірне рухоме майно придбане у шлюбі за спільні кошти подружжя. Доказів про те, що хтось у більшій частині приймав участь у його придбанні, суду не надано. Закон не містить будь-яких застережень стосовно того, на кого зареєстровано майно.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна за змістом норма - ст.22, містилась КпШС України, який діяв на час укладення шлюбу між сторонами.

Як вбачається з копії Рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 2 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року, в ньому не зазначено з якого часу сторони проживали окремо, а тому розглядаючи спір місцевий суд правильно виходив з презумпції спільності майна подружжя та недоведеності за зустрічним позовом обставин придбання частини майна ОСОБА_5 після припинення шлюбних відносин та за кошти третіх осіб.

Особи, які вважали деяке майно із спільного майна подружжя своїм або придбаним за їх кошти, самостійних вимог на предмет спору не заявляли та в справу не вступали.

На час вирішення спору більша частина спільно нажитого майна між сторонами була реально поділена та спір фактично зводиться до передачі транспортних засобів, а всі вони зареєстровані за ОСОБА_5 під час перебування в шлюбі, тобто є спільним майном подружжя. Розподіляючи транспортні засоби між сторонами місцевий суд правильно виходив з їх ринкової (реальної) вартості та при цьому врахував вартість вже отриманого ОСОБА_5 майна 110 211 грн. 53 коп., вартість покращень житлового будинку 55 830 грн. 00 коп., всього 166 041 грн. 53 коп. та виділив ОСОБА_3 майна у 210 019 грн. 80 коп., в яке і ввійшов сідловий тягач. Розмір компенсації за нерівномірність часток 43 978 грн. 27 коп., стягнута з ОСОБА_3 на користь відповідача.

Інший варіант поділу, пропонований ОСОБА_5, зокрема про передачу йому транспортних засобів по вартості згідно документів на час придбання, обґрунтовано відхилений місцевим судом, оскільки будь-яких правових підстав для того не існує та він є несправедливим і суд виходив з реальної (ринкової) вартості майна, а пропонований відповідачем-позивачем розподіл значно зменшив би частку ОСОБА_3 у спільному майні подружжя та порушив би її права.

Посилання ОСОБА_5, що передача сідлового тягача ОСОБА_3 буде перешкоджати його підприємницькій діяльності не заслуговує на увагу. Це майно придбане до реєстрації ОСОБА_5 своєї підприємницької діяльності та було спільним майном подружжя.

Щодо посилань ОСОБА_5 на незрозумілість рішення, то це не є підставою для його скасування. Якщо рішення є незрозумілим, чи не всі вимоги ним вирішені, то відповідно до ст.ст.220-221 ЦПК України, суд який його постановив може його роз'яснити та винести додаткове рішення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновків, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції керувався передбаченим законом принципом рівності часток дружини та чоловіка у спільному майні подружжя і виходив із того, що спірне майно придбане сторонами у період шлюбу за спільні кошти та спільною працею подружжя, а також врахував відсутність належних та переконливих доказів протилежного.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук