АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/1498/17 Головуючий суддя І інстанції Скляренко С.О.
Провадження № 22-ц/790/5515/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: визнання права власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності за набувальною давністю та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулвсь до суду з вказаним позовом, в якому, після уточнень просила: визнати за нею право власності за набувальною давністю на частину домоволодіння у розмірі 24/400, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8; скасувати державну реєстрацію права власності на 8/400 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8, проведену 22.08.2003 на імя ОСОБА_10; скасувати державну реєстрацію права власності на 8/400 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8 проведену 22.08.2003 на імя ОСОБА_5; скасувати державну реєстрацію права власності на 4/400 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, будинок 8, проведену 22.08.2003 на імя ОСОБА_6; скасувати державну реєстрацію права власності на 4/400 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8, проведену 22.08.2003 на імя ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона проживає у частині приватного домоволодіння у розмірі 24/400, розташованого за адресою: м. Харків, вулиця Мала Панасівська, 8, була вселена та зареєстрована за вказаною адресою 25.10.1978 на підставі розписки від 03.04.1977 року, складеної ОСОБА_10 та ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_8 завдатку у розмірі 750,00 рублів кожному за продаж частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8. Попередні власники вказаної частини домоволодіння подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які померли.

Після їх смерті, частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_11, була прийнята у спадщину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі заповіту від 26.07.1966 року, посвідченого другою Харківською Державною нотаріальною конторою ( р. №2-3221).

ОСОБА_10 та ОСОБА_5 отримали частину домоволодіння на підставі спадкування за законом від ОСОБА_12

Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року за ОСОБА_10 визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано право власності на 8/400 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8 у рівних частках за кожним.

Між відповідачами існувала домовленість щодо продажу 24/400 частини спадкового домоволодіння за 4 000,00 рублів ОСОБА_8, (її на той час чоловіку), що також встановлено рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978.

З 1978 року спірна частина домоволодіння знаходиться у її володінні де вона й зареєстрована.

Позивач зазначала, що вона відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном протягом 39 років. Зокрема, нею укладено з ВАТ «Харківміськгаз» договори на постачання природного газу, на установку та зберігання вузла обліку. Крім цього, 14.05.2009 між нею та КП «ПТП «Вода» укладено заяву - зобовязання щодо дозволу на користування водою міськводоканалу та відкриття особистого рахунку, що свідчить про сплату комунальних послуг.

Враховуючи, що вона володіє спірною частиною домоволодіння з 1978 року, строк давнісного володіння зараховується з 01.01.2001 року по теперішній час та складає - 16 років, таким чином, строк безперервного володіння нерухомим майном протягом десяти років дотримано.

Оскільки, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації, є необхідним скасування державної реєстрації права власності на 24/400 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вулиця Мала Панасівська, 8, проведеної 22.08.2003 року на імя ОСОБА_10 у розмірі 8/400 частини, ОСОБА_5 у розмірі 8/400 частини, ОСОБА_6 у розмірі 4/400 та ОСОБА_7 у розмірі 4/400 частини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року позов ОСОБА_3І залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що після прийняття спадщини відповідачами, останні з невідомих причин не здійснили продаж ОСОБА_8 спірної частини домоволодіння, ухилялися від її продажу.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачі ніколи не проживали у спірній частині домоволодіння, жодних вимог або претензій з боку відповідачів щодо володіння та користування спірним майном до позивача протягом останніх 39 років не надходило, тому позивач була впевнена, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала майно з підстав, достатніх для визнання права власності за нею.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем спірною частиною домоволодіння, а саме: записи у будинковій книзі, відмітка у паспорті позивача про місце реєстрації та проживання, довідка про склад сімї №1211 від 20.03.2017 року, договори про постачання природного газу № 4/10/56 від 15.04.2009 року, квитанції про сплату комунальних послуг з 2001 року по теперішній час тощо.

Вислухавши пояснення учасників процесу,що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог та відсутності передбачених ст. 344 ЦК України складових для задоволення позову.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та зареєстрована за вказаною адресою з 25.10.1978 року.

Згідно розписки, складеної 03.04.1977 року між ОСОБА_8 (чоловіком ОСОБА_3І.) та ОСОБА_10, ОСОБА_5, останні отримали від нього завдаток у розмірі 750,00 рублів кожному за продаж частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8.

Попередніми власниками вказаної частини домоволодіння були подружжя ОСОБА_11, померла 05.11.1975, та ОСОБА_12, померлий 30.04.1976, що підтверджується рішенням народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978.

Після смерті подружжя, частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_11 була прийнята у спадщину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі заповіту від 26.07.1966 року, посвідченого другою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстром №2-3221.

У свою чергу, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 отримали частину домоволодіння на підставі спадкування за законом після смерті ОСОБА_12

Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року за ОСОБА_10 визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за ОСОБА_5 визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано право власності на 8/400 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська,8 у рівних частках за кожним.

З 1978 року спірна частина домоволодіння знаходиться у володінні ОСОБА_3, в якій вона зареєстрована, що підтверджується: записами у будинковій книзі, відміткою у паспорті позивача про місце реєстрації та проживання; довідкою про склад сімї №1211 від 20.03.2017, виданої Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради; квитанціями про сплату комунальних послуг. договорами про надання комунальних послуг позивачу. Даний факт також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_13

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна встановлено: 22.08.2003 року на імя ОСОБА_10 зареєстровано право власності на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8 у розмірі - 8/400, на підставі рішення б/н народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978 року;

22.08.2003 року на імя ОСОБА_6, зареєстровано право власності на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8 у розмірі - 4/400, на підставі рішення б/н народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978;

22.08.2003 року на імя ОСОБА_7 зареєстровано право власності на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8 у розмірі - 4/400, на підставі рішення б/н народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978.

Статтею 344 ЦК України передбачає такі правила набуття права власності за набувальною власністю:

1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 9, 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку дії договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною обрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Враховуючи, що відповідачі як титульні власники домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 8, не відмовлялися від свого права власності на належне їм майно, і в 2003 році зареєстрували в установленому законом порядку своє право власності на належні їм частки в спірному будинку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для застосування до виниклих правовідносин вимог ст. 344 ЦК України немає, і позов ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 24/400 частин спірного будинку за набувальною давністю, не грунтується на вимогах закону.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не позбавлена можливості отримати право власності на 24/400 частини спірного житлового будинку шляхом укладення договору купівлі-продажу з відповідачами по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 по суті зводяться до переоцінки наданих доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: