Справа № 381/2951/17 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/4888/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 25.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-596/2009,

у с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі № 2-596/2009.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2017 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення суддею норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про прийняття заяви до розгляду, та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Крім того, просив надати оцінку порушень Положення про автоматичну систему документообігу суду в частині зміни єдиного унікального номеру справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Повертаючи ОСОБА_2 заяву про ухвалення додаткового рішення, суддя міськрайонного суду виходила з того, що позивач не усунув зазначені в ухвалі від 16 серпня 2016 року недоліки, а саме не надав доказів, що підтверджують обставини, викладені у заяві, а також не зазначив сторін, які приймали участь у справі та не надав копії заяви та доданих до неї додатків відповідно до кількості осіб, що приймали участь у справі № 2-596/2009.

Однак із таким висновком судді суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Встановлено, що у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд вирішити питання стосовно стягнення з ТОВ НВФ «Фастівзем» судових витрат у справі № 2-596/2009.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року заява залишена без руху у звязку з невідповідністю вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України із наданням заявнику строку для усунення недоліків, але не більше ніж пять днів з дня отримання копії ухвали.

В подальшому, ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2017 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Так, процесуальні вимоги до змісту позовної заяви визначені ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову (заяви) по суті, а не для визнання заяви неподаною.

Таким чином при вирішенні питання про прийняття заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до ст. 3 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Як розяснено в п. 7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, висновки судді не вказують на недоліки заяви про ухвалення додаткового рішення, а містять судження, що стосуються суті заявлених вимог щодо стягнення судових витрат, які тягнуть постановлення інших за значенням судових рішень, тому зазначені в ухвалі судді міськрайонного суду обставини не можуть бути недоліками в розумінні ст. 121 ЦПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя місцевого суду також залишила поза увагою, що положеннями ст. 220 ЦПК України не передбачено надіслання сторонам у справі копії заяви з копіями доданих до неї документів, а встановлено обовязок суду лише повідомити осіб, які приймали участь у справі, про розгляд такого питання за адресою їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, яка наявна в матеріалах справи.

Крім того, виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом розгляду по суті питання про розподіл судових витрат у справі.

Таким чином у судді суду першої інстанції не було підстав вказану заяву визнавати неподаною та повертати заявнику.

Разом з тим, посилання ОСОБА_2 щодо порушень Положення про автоматичну систему документообігу суду в частині зміни єдиного унікального номеру справи виходять не відносяться до повноважень апеляційного суду та мають окремий порядок розгляду уповноваженим державним органом.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала судді скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви до розгляду відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки при вирішенні цього питання допущено порушення вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2017 року скасувати, питання про прийняття заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. ОСОБА_3 Сушко