Справа № 296/1726/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу по заяві ОСОБА_1, заінтересована особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу про встановлення факту проживання однією сімєю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю з 2011 року з померлим ОСОБА_2 по день його смерті.

Заява мотивована тим, що 05.01.2017 помер - ОСОБА_2. Після його смерті залишилась спадщина. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовлено у прийнятті спадщини. За життя спадкодавець заповіту не складав. Про існування інших спадкоємців не відомо. Спору відносно спадщини не має. На день смерті ОСОБА_2 був самотнім чоловіком, інвалідом II групи, за яким ОСОБА_1 здійснював постійний догляд починаючи з 2011 року. Особисто допомагав йому у побуті, купував йому ліки, продукти харчування та побутову техніку, після смерті здійснив поховання. Вказані обставини підтверджуються квитанціями та кредитним договором. З огляду на викладене, подав вказану заяву.

В судовому засіданні представник заявника та заявник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Надала до суду заяву, де просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі (а.с.64).

Свідок ОСОБА_4, підтвердив суду про відсутність інших спадкоємців у померлого ОСОБА_2, зазначив, що починаючи з 2011 року ОСОБА_1 був фактично пов'язаний спільним побутом з ОСОБА_5, який йому допомагав по господарству.

Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали нотаріальної справи після смерті 05 січня 2017 року ОСОБА_2, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 05 січня 2017 року ОСОБА_2, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП№ 301537, виданого 12.01.2017р. (а.с.4). Після смерті останнього залишилось спадкове майно, за життя ОСОБА_2 заповіт складений не був.

Згідно зі свідоцтва про право спадщину за законом від 01.11.2016р. ОСОБА_2 є спадкоємцем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала його померлій дружині ОСОБА_6 (а.с.6-8).

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 08.02.2017 року заведено спадкову справу № 10/2017 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с.44-63).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 231/02-31 від 03.10.2017 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно статті 1264 ЦК України, на нерухоме майно квартиру № 5, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Дмитрівська, 8, у звязку з тим, що ним не надані документи, які підтверджують його право на спадкування (а.с.65).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до положень частини третьої ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст.1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З довідки №103 від 26 січня 2017 року виданої ТОВ «Керуюча Компанія КомЕнерго-Житомир» та акту комісії ТОВ «Керуюча Компанія КомЕнерго-Житомир» від 26.01.2017 року із вих.№102 вбачається, що заявник ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_2 проживали однією сімєю протягом пяти років за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28,29).

Зі змісту довіреності від 06.05.2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_2 уповноважував ОСОБА_1 представляти його інтереси у різних установах і організаціях (а.с.27).

Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підтвердження факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Встановлення даного факту має юридичне значення і є необхідним для прийняття заявником спадщини майна померлого ОСОБА_2, як спадкоємець четвертої черги (особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю з січня 2011 року).

Керуючись ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2011 року по день смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський суд м.Житомира на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський