Справа № 214/601/17
2/214/1394/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретареві Печарник З.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Терновської О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в останній редакції якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2007 року станом на 30.06.2017 року в розмірі 12560,81 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 6850,95 грн., по відсоткам за користування кредитом 4435,54 грн., за пенею та комісією 200 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина, 574,32 грн. процентна складова; та судові витрати по справі.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказали, що 15.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання банк виконав, натомість відповідач покладені на нього обов`язки не виконував, в результаті чого станом на 30.06.2017 р. утворилась заборгованість 12 560,81 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з позичальника в примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовних вимогах та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засіданні, пояснила, що з позовними вимогами не згодна посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях проти позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що відповідач не заперечує проти факту, що в 2007 році ним було отримано кредитний ліміт у вигляді кредитної картки від ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказала, що в період з 12.05.2014р. по 26.05.2015 р. відповідач проходив військову службу під час проведення антитерористичної операції.

Представник відповідача вважає, що згідно з Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» та ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач не повинен сплачувати штрафні санкції у вигляді пені та різноманітних штрафів після демобілізації з військової служби, оскільки особливий період діє з 12.05.2014 року та на час розгляду справи. За вказаних обставин вважає, що на час розгляду справи судом відповідачем переплачено зобов`язання за кредитом, тому просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

15.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-15).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.03.2007 року, заборгованість ОСОБА_2 станом на 30.06.2017 року становить 12560,81 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 6850,95 грн., по відсоткам за користування кредитом 4435,54 грн., за пенею та комісією 200 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина, 574,32 грн. процентна складова.

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.44-45). ОСОБА_4 навчається на платній основі, на денній формі навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова за спеціальністю педіатрія на медичному факультеті з 01.09.2014р. по 01.07.2020р., що підтверджено договором про навчання №2634п від 12.08.2014р. (а.с.50).

Згідно довідки №267 від 28.04.2015р. виданої ОСОБА_2 про те, що він дійсно в період з 07.06.2014р. по 02.09.2014р. безпосередньо брав участь в АТО (а.с.49). ОСОБА_2 в період з 12.05.2014р. по 26.05.2015р. проходив військову службу, пройшов участь в АТО з 07.05.2014р. по 02.09.2014р., що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_1 та посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.51-52). Згідно до висновку №38 від 16.02.2017р. КЗ «ЦПМСД№4» ОСОБА_2 поставлено діагноз ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ІІ ф.кл., гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, серцеву недостатність І ст., рекомендовано медикаментозне лікування (а.с.53).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд бере до уваги, що відповідач дійсно проходив військову службу з 12 травня 2014 року по 26 травня 2015 року. А в період часу з 07 червня 2014 року по 02.09.2014 року брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Також судом враховано вимоги ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Крім того Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають лише мобілізовані позичальники.

За таких обставин суд вважає помилковим твердженням представника відповідача про те, що відповідач повинен бути звільнений від сплати штрафних санкцій, пені після закінчення періоду мобілізації.

Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, станом на 30 червня 2017 року сума заборгованості відповідача складає 12560,81 грн., з якої: 6850,95 грн. заборгованість за кредитом, 4435,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00грн. штраф (фіксована частина), 574,32 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, з огляду на прострочення термінів сплати заборгованості за кредитом, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором, нараховані відсотки та неустойка на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Водночас, з урахуванням положень ст.61 Конституції України, правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 на думку суду не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500,00 грн. та 574,32 грн., оскільки з матеріалів справи вбачається нарахування позивачем відповідачу неустойки у вигляді пені за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 200 грн. та відсутність доказів на підтвердження застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності за інший, ніж порушення строків виконання зобов`язання вид порушення договору.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Розглядаючи посилання представника відповідача на невірний розрахунок позивачем суми заборгованості, суд виходить з того, що наданий суду розрахунок суми заборгованості відповідача свідчить, що в період з 12.05.2014 року по 26.05.2015 року(безпосередньої участі відповідача в проведенні антитерористичної операції) позивачем нарахування як процентів на суму основного зобов`язання так і пені за прострочення виконання зобов`язання не здійснювалося, в зв`язку з чим, враховуючи положення ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутність доказів на підтвердження неправомірності проведеного розрахунку, суд приходить до висновку про відсутність порушення позивачем вимог законодавства під час проведення розрахунку заборгованості відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить відповідно 1463,15 грн. (а.с.20).

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 6, 14, 549, 551, 599, 625, 627, 628, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10,11,60,61,79,88,208,212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2007 року станом на 30.06.2017 року в загальному розмірі 11486 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 49 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 6850,95 грн., 4435,54 грн. заборгованості по відсоткам за користуванням кредиту, 200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1463 грн. 15 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Гринь Н.Г.