АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» про стягнення пені та компенсації збитків за невиконання грошового зобов'язання,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» про стягнення пені та компенсації збитків за невиконання грошового зобов'язання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 4 890,00 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи та невірному визначенні природи правовідносин, які склалися між сторонами. Поза увагою суду залишилося те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» не є законним користувачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, так як ця ділянка за рішенням Київської міської ради в оренду йому не передавалася. Вважає, що майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» на побудований на ділянці за адресою АДРЕСА_1 будинок є похідними від права користування цією земельною ділянкою, а тому, оскільки права належного землекористувача в товариства не виникло, останнє не має прав на розташований на ній будинок, в якому знаходиться проінвестована позивачем квартира. Вказав, що Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України неправомірно залучило Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» до участі у Державній цільовій соціально - економічній програмі будівництва доступного житла на 2010 - 2017 роки, так як забудовником не було погоджено з начальником Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві графік виконання будівельно - монтажних робіт. Посилався на те, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» має лише один, зареєстрований за КВЕД, вид діяльності: «Інші види кредитування», хоча для управління коштами, отриманими від ОСОБА_3 як інвестора, необхідно мати право на здійснення діяльності за КВЕД «Управління фондами», що потребує ліцензії, якої у відповідача немає. Суд не перевірив доводи позивача про те, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області протиправно дозволив Товариству з обмеженою відповідальністю «Градострой» суттєво підвищити кошторис будівництва, хоча за умовами укладеного між ними договору замовлення будівництва передбачалося, що замовник має право призупинити фінансування спорудження об'єкта у разі встановлення факту завищення кошторису. Суд першої інстанції не визначився з правовою природою правовідносин, які склалися між сторонами, зокрема, не звернув уваги на те, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» виступає як надавач фінансової послуги, а позивач є її споживачем, тобто, на ці правовідносини поширює свою дію Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вважає, що укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» та ОСОБА_3 договору відступлення майнових прав на квартиру в будинку за адресою АДРЕСА_1 відбулося за відсутності у Товариства можливості розпоряджатися такими правами, оскільки воно їх не набуло, а тому цей договір спрямований не на настання реальних наслідків, а на приховання факту привласнення забудовником грошових коштів держави та інвестора. Вважає, що такі протиправні дії стали можливими у зв'язку з недобросовісним відношенням до своїх обов'язків Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, яке безпідставно допустило Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» до участі в будівництві в рамках Державної цільової соціально - економічної програми будівництва доступного житла на 2010 - 2017 роки. Суд не надав належної оцінки зазначеним позивачем доводам про те, що вона втратила свої кошти, спрямовані на часткове інвестування будівництва, саме з вини та внаслідок дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, яке зазначено у позові відповідачем. Суд невірно розрахував суму судового збору, яка підлягала сплаті позивачкою, та безпідставно стягнув з неї 4 890,00 грн., хоча ОСОБА_3 було здійснено переплату такого збору на 1654,00 грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідача Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Пахолюк Лілія Іванівна та РучкінАнтон Юрійович проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник відповідача Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України ТолмачевВіталій Святославович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» укладено договір про будівництво (придбання) доступного житла № 1/10509, відповідно до умов якого сторони домовились про організацію спорудження багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 силами забудовника.

За умовами вказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» взяло на себе зобов'язання забезпечити своєчасне введення об'єкта будівництва в експлуатацію у межах терміну і на умовах, визначених договором, незалежно від обсягу фінансування, отриманого від замовника.

13 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено договір про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки.

Відповідно до умов договору, забудовником для спорудження багатоквартирного житлового будинку, в якому буде розташована проінвестована за договором квартира, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой», яке в установленому законодавством порядку, згідно договору оренди земельної ділянки, зареєстрованому в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18 грудня 2008 року за № 63-6-00176, отримало право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,6902 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 для спорудження об'єкта будівництва, або згідно з укладеним договорами має право розпоряджатися житловою площею в об'єкті будівництва.

Об'єктом будівництва за договором визначено 441-квартирний, 24-типоверховий будинок на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1 будівництво якого організовує забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой».

Об'єктом фінансування за договором визначено квартиру в багатоквартирному будинку, будівництво якого організовує забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой», яка після завершення будівництва стає окремим майном.

Пунктом 1.2 договору було встановлено, що державна підтримка у розмірі 30% від нормативної вартості житла для надання державної підтримки надається, виходячи з норми не більше, як 21 кв.м. загальної площі житла на 1 особу, та додатково на 10,5 кв.м. метра на сім'ю.

Згідно п. 1.8 договору, грошовий розмір державної підтримки визначено в сумі 176 179,00 грн., частка грошових коштів ОСОБА_3, необхідних для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки, становить 415 320,70 грн., а також суми винагороди (відшкодування) за обслуговування коштів, що становить 0,7 відсотка вартості договору в сумі 4 140,00 грн..

Відповідно до п. 1.13 договору, для фінансування будівництва (придбання) квартири за державної підтримки ОСОБА_3 відкрито власний поточний рахунок НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товариству «АКБ Банк».

В пункті 1.13 договору було погоджено, що після накопичення на рахунку ОСОБА_3 повної вартості об'єкта фінансування, яким є квартира, Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» зобов'язується протягом 10 робочих днів забезпечити укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» та ОСОБА_3 договору про відступлення майнових прав на об'єкт фінансування, істотними умовами якого є перехід до ОСОБА_3 майнових прав на квартиру. Після укладення цього договору Іпотечний центр здійснює фінансування об'єкта фінансування у розмірі, що дорівнює відсотку готовності об'єкта будівництва, підтвердженого згідно вимог Іпотечного центру.

На виконання умов договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13 грудня 2010 року, 14 грудня 2010 року ОСОБА_3 внесла на рахунок НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товариству «АКБ Банк» 419 461,20 грн. власного внеску, що становить 70 % вартості об'єкта фінансування.

На виконання умов договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13 грудня 2010 року, Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» перерахував на рахунок ОСОБА_3 грошову підтримку у розмірі 30% вартості об'єкта фінансування, що становить 176 179,00 грн..

Після накопичення на власному рахунку ОСОБА_3 суми коштів, що становить 100% вартості об'єкта фінансування, а саме 591 499,70 грн., між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» було укладено договір відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнирьовою Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3748.

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_3 зобов'язалася здійснювати фінансування будівництва квартири та оплатити грошову суму у розмірі 73,36 % вартості майнових прав, що становить 433 924,17 грн. протягом трьох днів з моменту підписання цього договору, та 26,64 % вартості майнових прав, що становить 157 575,53 грн. до завершення будівництва будинку, кінцевий строк якого встановлений до ІІІ кварталу 2011 року.

Пунктом 2.1 договору відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення встановлювалося, що з дня набрання чинності цим договором, майнові права на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення - квартиру, вважаються відчуженими на користь ОСОБА_3.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення. (п. 8.1)

На виконання договору відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року, 05 січня 2011 року з власного рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_1 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» НОМЕР_2, яке є забудовником багатоквартирного будинку на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1, було перераховано визначені договором суми коштів, що підтверджується випискою Публічнго акціонерного товариства «АКБ Банк».по рахунку НОМЕР_1.

В подальшому, за угодою між Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» та ОСОБА_3 до договору відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року було внесено зміни, та зазначено орієнтовним строком введення будинку в експлуатацію - 30 вересня 2012 року, а датою передачі об'єктів фінансування громадянам під заселення - лютий 2013 року.

Станом на дату розгляду справи багатоквартирний будинок на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1, в експлуатацію не введений, профінансована квартира ОСОБА_3 не передана.

Звертаючись до суду з позовом до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» про стягнення пені та компенсації збитків за невиконання грошового зобов'язання, ОСОБА_3 посилалася на те, що за сприяння відповідача Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» вона вступила в договірні правовідносини з третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» та зобов'язалася внести на рахунок Товариства кошти в якості фінансування будівництва квартири в багатоквартирному будинку, проте, останнє належним чином свої зобов'язання забудовника не виконало, не добудувало і не ввело будинок в експлуатацію, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача, а тому з Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яке допустило Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» до участі в державній програмі фінансування будівництва доступного житла та доручило йому здійснювати будівництво, на її користь підлягають стягненню пеня за невиконання зобов'язання в розмірі 205 064,75 грн., три відсотки річних в розмірі 60 226,98 грн., інфляційні втрати в розмірі 373 970,63 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 243 411,03 грн., а всього 882 673,39 грн..

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було встановлено факту порушення Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» взятих на себе перед позивачем договірних зобов'язань, відповідачем своєчасно перераховано позивачу грошові кошти в якості державної підтримки будівництва, крім того, Іпотечний центр не користувався коштами ОСОБА_3, так як вони були перераховані на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» в якості фінансування проведення будівництва, з огляду на що, заявлені позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат і процентів за користування чужими коштами не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що цей висновок в повній мірі відповідає вимогам закону та наявним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 546 ЦК України, неустойка це вид забезпечення виконання зобов'язання.

З аналізу положень ст. 550 ЦК України можна зробити висновок, що право на неустойку виникає внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною зобов'язання.

В статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, обов'язковими передумовами стягнення з будь-якої особи пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних є наявність між двома особами зобов'язання, його грошовий характер та встановлення факту невиконання або неналежного виконання цього зобов'язання однією із сторін.

Оскільки факт належного, повного та своєчасного виконання Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» взятого на себе за договором про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13 грудня 2010 року зобов'язання достовірно встановлений, при цьому доводи позивача щодо порушення її прав внаслідок тривалої затримки введення будинку за адресою АДРЕСА_1 в експлуатацію стосуються невиконання договірних обов'язків третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не допустив порушення, в тому числі, прострочення виконання зобов'язання, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з цього відповідача пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так як матеріалами справи підтверджується, що грошові кошти ОСОБА_3 в сумі 419 461,20 грн., на яку позивач нараховує передбачені ст. 536 ЦК України проценти, у відповідності до положень договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13 грудня 2010 року та договору відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року були перераховані з власного рахунку ОСОБА_3 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» в якості фінансування будівництва квартири, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що факт незаконного користування Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» коштами позивача не знайшов свого підтвердження, а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування чужими коштами не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що порушення прав ОСОБА_3 як інвестора зумовлене в першу чергу тривалим не введенням будинку за адресою АДРЕСА_1 в експлуатацію, при цьому обов'язок добудувати об'єкт будівництва і ввести його в експлуатацію був покладений на Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» як забудовника, з яким у Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» укладено договір про будівництво доступного житла, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно послався на те, що порушення прав позивача зумовлене неналежним виконанням своїх зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой», з огляду на що вимоги про покладення відповідальності за таке порушення на Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є безпідставними.

Стаття 11 ЦПК України визначає, щосуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, протокольною ухвалою суду від 17 січня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України.

Позивачем ОСОБА_3 до даного відповідача окремих позовних вимог не заявлено, зазначено лише про покладення на Міністерство солідарної з Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» відповідальності.

При цьому, посилання ОСОБА_3 на те, що Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України неналежно виконувало покладені на нього законодавством функції, безпідставно залучило до участі в будівництві Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой», що в результаті призвело до порушення її прав на отримання у власність профінансованої квартири та завдало майнової шкоди у вигляді втрати грошових коштів, не можуть бути підставою та обґрунтовувати покладення на цього відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, процентів за користування чужими коштами, оскільки між Міністерством і позивачем не було договірних відносин, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно послався на відсутність правових підстав для стягнення з другого відповідача Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України грошових коштів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. (стаття 543 ЦК України)

Разом з тим, будь - якого неподільного зобов'язання перед ОСОБА_3 у Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України та Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» немає, так як договірні відносини у позивача наявні лише з Іпотечним центром.

Враховуючи все викладене, а також те, що в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення первісним відповідачем Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» взятих на себе за договором з ОСОБА_3 зобов'язань, оскільки підстави для стягнення з Іпотечного центру пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат і процентів за користування чужими коштами відсутні, враховуючи, що між ОСОБА_3 та Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України не було жодних договірних зобов'язань, порушення яких є підставою для стягнення сум, визначених ст.ст. 536, 549, 625 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, так як не встановив ряд обставин, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності, тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Апелянт зазначає, що в ході розгляду справи суд не встановив, на якій правовій підставі Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» користується земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, так як за рішенням Київської міської ради вказана ділянка в оренду не передавалася, відтак право користування нею та майнові права на будинок, що будується на ній, у Товариства не виникло.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що предметом позову у справі є стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та процентів за користування чужими коштами, для чого законодавство вимагає наявність між сторонами зобов'язальних правовідносин, оскільки стягнення даних сум можливе у разі невиконання чи прострочення виконання однією із сторін взятих на себе зобов'язань.

З огляду на це, предметом доказування у справі є встановлення факту існування між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України і ОСОБА_3 зобов'язань, перевірка підстав їх виникнення, а також з'ясування факту виконання чи невиконання таких зобов'язань у відповідності до погоджених сторонами договірних умов.

При цьому, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» жодних позовних вимог не пред'явлено, з огляду на що обставини, які стосуються порядку набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» права користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, реалізації цього права, порядку набуття майнових прав на будинок, що будується на ділянці, та виконання своїх зобов'язань забудовника за договором відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року не підлягають з'ясуванню в ході розгляду даної справи, оскільки не стосуються предмету доказування.

Крім того, з поданих відповідачем Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та досліджених судом доказів вбачається, що з ініціативи Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України неодноразово створювалися робочі групи, з метою розгляду питання щодо будівництва комплексу будинку за адресою АДРЕСА_1. На засіданнях робочої групи були присутні представники Київської міської державної адміністрації, як виконавчого органу Київської міської ради, та в ході проведення таких засідань жодних питань щодо правомірності будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» будинку на ділянці за адресою АДРЕСА_1 не поставало. З вказаних доказів також вбачається, що зазначена ділянка була виділена в користування Державному підприємству «Київський державний завод «Буревісник», з яким у Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» укладено договір про будівництво житлового будинку.

За таких обставин, враховуючи, що питання щодо порядку отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» в користування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не підлягає з'ясуванню, так як не стосується предмету доказування у справі про стягнення з Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» і Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат і процентів за користування чужими коштами, а також враховуючи, що забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» у даній справі має статус третьої особи, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про неповне встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи і вірного вирішення спору, є безпідставними.

Доводи позивача про те, що суд не встановив факт недобросовісного виконання Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» і Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України покладених на них законом обов'язків, колегія судів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_3 зазначає, що Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України не мало права залучати Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» до участі в будівництві як забудовника, а Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» за видами діяльності по КВЕД не уповноважений на залучення коштів від фізичних осіб.

Разом з тим, питання залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» до участі в будівництві не має правового значення для вирішення даного спору, так як позивачем не було заявлено позовних вимог до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України про визнання його дій неправомірними та відшкодування завданої такими діями шкоди.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 просила покласти на Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України солідарну відповідальність з Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», а до Іпотечного центру нею заявлено вимоги, що за своєю природою випливають з договірних зобов'язальних правовідносин, колегія суддів вважає, що питання, які стосуються діяльності Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, не підлягають зясування в ході розгляду цієї справи.

Доводи апеляційної скарги на те, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не мав права на укладення договору, за умовами якого на нього покладалися зобов'язання по управлінню грошовими коштами фізичних осіб, оскільки такий вид діяльності по КВЕД за ним не зареєстрований, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як вчинення правочину без відповідного дозволу (ліцензії) є підставою для оспорення дійсності договору в судовому порядку. Водночас, ОСОБА_3 укладений з Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» договір не оспорюється, натомість заявляються вимоги про покладення на Іпотечний центр відповідальності, пов'язаної з неналежним виконанням договірного зобов'язання.

В частині доводів апелянта про невірно обрахований судом першої інстанції судовий збір, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позов ОСОБА_3 був поданий до суду 15 липня 2016 року. Ціна позову становила 882 673,39 грн..

Виходячи з положень Закону України «Про судовий збір» в редакції, що була чинна станом на 15 липня 2016 року, за подання даного позову судовий збір підлягав сплаті в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так як один відсоток від 882 673,39 грн. є більшою сумою, ніж 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2016 року, то ОСОБА_3 підлягав сплаті судовий у розмірі 6890,00 грн..

19 серпня 2016 року позивачем було подано до суду першої інстанції квитанцію про сплату судового збору в розмірі 2000,00 грн. і одночасно заявлено клопотання про відстрочення сплати решти суми в розмірі 4890,00 грн., яке судом було задоволено.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 було подано до суду уточнену позовну заяву, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 6544,00 грн..

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року уточнену позову заяву ОСОБА_3, у зв'язку з не усуненням визначених ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року недоліків, визнано неподаною та повернуто разом з додатками позивачу.

Факт отримання представником ОСОБА_3 ОСОБА_5 матеріалів уточненої позовної заяви з додатками наручно підтверджується розпискою на аркуші справи 152 2-го тому.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує сплату позивачем судового збору в розмірі 4890,00 грн..

За змістом ст. 82 ЦПК України, суд уповноважений відстрочити стороні сплату судового збору на визначений строк, але не більше, як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, витрати стягуються за судовим рішенням у справі.

За таких обставин, стягнення судом першої інстанції судового збору в розмірі 4890,00 грн. з позивача при ухваленні у справі рішення, яким повністю відмовлено в задоволенні позову, відповідає вимогам закону.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги.

Так як уточнену позовну заяву ОСОБА_3 було повернуто, про що судом постановлено відповідну ухвалу, позивач не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення їй сплаченої при поданні уточненого позову суми судового збору в розмірі 6544,00 грн.. При цьому належним судом для розгляду такої заяви є суд, на розрахунковий рахунок якого сплачена дана сума, тобто, Солом'янський районний суд міста Києва, а не Апеляційний суд міста Києва.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо безпідставного стягнення з позивача судового збору в розмірі 4890,00 грн. спростовуються матеріалами справи, а тому не приймаються до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: