УхваЛа

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Сенаторов В.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Київського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області, Московського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області про визнання рішень, дій, безділяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Київського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області, Московського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області, у якій просить суд визнати незаконними рішення, дії, бездіяльність органів досудового слідства, зокрема: слідчого Паегліт Т.І.; прокурора прокуратури №2 ОСОБА_2, який погодив рішення і процесуальні дії ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №004721; слідчих Піскова Г.Г., Ясоян А.А.; прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000765, такими, що порушили законні конституційні права громадянина України ОСОБА_1; визнати право позивача на компенсацію спричиненої моральної шкоди органами досудового слідства і суду в кримінальних провадженнях №004721 та №0000765; компенсувати позивачу спричинену моральну шкоду у розмірі 3000000 грн.

Однак, позовна заява повинна бути залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України, зокрема з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлюються у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.)

За ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить звільнити його від сплати судового збору через тяжке матеріальне становище та стягнути його з відповідача, проте позивач не надає жодних доказів на підтвердження неможливості його сплати, а лише зазначає у позовній заяві, що додає "додаток документ, що підтверджує скрутне становище ОСОБА_1С." Відомості, які б свідчили про майновий стан позивача суду не надані.

Разом з тим, у матеріалах позову надано копію повідомлення щодо сплати заборгованості за користування комунальними послугами від 10.10.2017 року, з якого не вбачається, що особистий рахунок №116177906 відкрито на ім'я позивача, однак, вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 (зазначена у позові як адреса позивача) зареєстровано дві особи, що на думку суду не є доказом перебування позивача у скрутному матеріальному становищі.

Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року „Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища ОСОБА_1 не надано, для підтвердження сплати судового збору позивачу необхідно надати оригінал квитанції на суму 1280 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

В порушення вказаних норм, позивач зазначає відповідачем ОСОБА_5 казначейську службу України та зазначає дві адреси вказаного відповідача: м. Київ, вул. Бастіонна, 6 та м. Харків, Червоношкільна набережна, 16, у звязку із чим ОСОБА_1 необхідно конкретизувати або ж адресу, або ж назву відповідача. Уразі якщо відповідачі різні вказати дані кожного з них, зокрема місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Крім того, як вбачається із позовних вимог ОСОБА_1, останній просить визнати незаконними рішення, дії, бездіяльність органів досудового слідства, зокрема: слідчого Паегліт Т.І.; прокурора прокуратури №2 ОСОБА_2, який погодив рішення і процесуальні дії ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №004721; слідчих Піскова Г.Г., Ясоян А.А.; прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000765, такими, що порушили законні конституційні права громадянина України ОСОБА_1; визнати право позивача на компенсацію спричиненої моральної шкоди органами досудового слідства і суду в кримінальних провадженнях №004721 та№0000765, однак позов звернено до Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Київського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області, Московського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області.

Враховуючи вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачу необхідно викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, або ж вказати на наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, однією з позовних вимог ОСОБА_1 є вимога визнати право позивача на компенсацію спричиненої моральної шкоди органами досудового слідства і суду в кримінальних провадженнях №004721 та №0000765.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

При зверненні до суду як на підставу задоволення позову, ОСОБА_1 посилається на положення ст. 1176 ЦК України, однак за положеннями вказаної норми право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Зокрема за приписами ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Однак із змісту позовної заяви, не зрозуміло які саме дії відповідачів позивач вважає незаконними та яка, на його думку, підстава із вищевказаних у ст. 1176 ЦК України є підставою для відшкодування шкоди.

Як вбачається з п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Враховуючи вищевказане, позивачу, необхідно (уточнити) конкретизувати позовну заяву, зокрема прохальну її частину, оскільки зміст позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України) - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, і має суттєве значення при розгляді справи, відповідно вимагає чіткого визначення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно привести позовну заяву та її вимоги у відповідність закону, вірно визначити склад учасників судового провадження, викласти позовну заяву у новій редакції, конкретизувати позовні вимоги та надати відповідну кількість її екземплярів для всіх сторін у справі ( ч. 1 ст. 120 ЦПК України), та надати суду докази на підтвердження неможливості сплати судового збору або ж сплатити його у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір".

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року... Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору (ч. 5 ст.119 ЦПК України) є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Київського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області, Московського відділу поліції Головного управління поліції у Харківській області про визнання рішень, дій, безділяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Роз'яснити позивачу право в строк протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання уточненої позовної заяви з додержанням вимог встановлених статтях 119 і 120 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -