Провадження № 6/405/56/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі - Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання покладених на нього (боржника) судовим рішенням зобовязань.

В обґрунтування подання старший державний виконавець зазначила, що на виконанні Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 51326065 з виконання виконавчого листа № 1111/10589/12 2/1111/2518/12, виданого 18.03.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості у сумі 295824,42 грн.

08.06.2016 державним виконавцем за зазначеним вище виконавчим документом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника було зобовязано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження.

В поданні також зазначається, що під час виконання рішення суду було встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити державного виконавця, майно, належне боржнику на праві власності, - відсутнє.

Крім того, державним виконавцем 06.09.2016, 21.02.2017 та 19.04.2017 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, ОСОБА_2 на виклики не зявився та про причини неявки не повідомив.

Державний виконавець також зазначає про встановлення належності боржнику на праві власності автомобіля Ford Scorpio, легковий комбі-В, 1987 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, однак ОСОБА_2 рішення суду не виконує.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 04.06.2014, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія ЕР № 938285, виданий органом видачі 3502.

Враховуючи зазначене, рішення суду на час звернення з даним поданням не виконано, а боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів для його виконання за рахунок належного йому майна і доходів, у звязку з чим державний виконавець просить судтимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним (боржником) зобовязаннь за рішенням суду.

Заявник старший державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1, яка належним чином була повідомлена про час, дату та місце проведення судового розгляду справи в судове засідання не зявилась, надавши суду клопотання, зареєстроване 23.10.2017 за вх. № 24718, в якому просить, посилаючись на заздалегідь заплановані виконавчі дії на час проведення судового засідання, розглянути справу без її участі за наявними у справі матеріалами.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 51326065, суд вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17.04. 2012, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

З матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, щона виконанні у Подільському ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 51326065 з виконання виконавчого листа № 1111/10589/12 2/1111/2518/12, виданого 18.03.2014 Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості у сумі 295824,42 грн.

Відповідно до відмітки виконавця про виконання рішення суду у виконавчому листі станом на 08.10.2015 року заборгованість становить 195085,22 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 08.06.2016 було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного вище виконавчого документа. Копія зазначеної постанови, як вказує у поданні заявник, була надіслана сторонам виконавчого провадження, зокрема й боржнику.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, належним повідомленням боржника про початок примусового виконання рішень вважається надіслання боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадженняза адресою, зазначеною у виконавчому документі. Однак, матеріали подання містять лише копію супровідного листа від 09.06.2016 за вих. № 17484/04-31/7 про направлення зазначеної постанови, а отже, за відсутністю доказів про направлення копії постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, суд приходить до висновку про неналежне повідомлення боржника ОСОБА_2 про початок примусового виконання судового рішення.

Державний виконавець також вказує в поданні на неодноразове надіслання (06.09.2016, 21.02.2017 та 19.04.2017) на адресу боржника викликів щодо явки до державного виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. При цьому, в доданих до подання матеріалах міститься лише один виклик державного виконавця від 19.04.2017 за вих. № 8949/13.20-29/2 без відповідного підтвердження його надіслання боржнику та отримання останнім такого виклику. Зважаючи на зазначене, суд не погоджується з позицією державного виконавця щодо порушення боржником п. 5 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено обовязок боржника своєчасно з'являтися на вимогу виконавця.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 2 ст. 10 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та останній ухиляється від його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов'язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання, як і не доведено, що боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Так, державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 будь-яких доходів, за рахунок яких останній мав би можливість виконати зобовязання, покладені на нього судовим рішенням. Відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану тощо, є об'єктивними причинами невиконання боржником самостійно зобов'язань та не свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Державний виконавець у поданому до суду поданні зазначає про те, що згідно з інформацією, наданою на запити державного виконавця майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Разом з тим, заявник вказує на встановлення належності боржнику на праві власності автомобіля Ford Scorpio, легковий комбі-В, 1987 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження, наданих державним виконавцем, міститься постанова про розшук майна боржника ОСОБА_2, а саме автомобіля Ford Scorpio, легковий комбі-В, 1987 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, яка (постанова) була прийнята 20.05.2014 в межах іншого виконавчого провадження № 42595966, при тому, що виконавче провадження за № 51326065, в межах якого державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, відкрите відповідною постановою від 08.06.2016. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах виконавчого провадження за № 51326065 державним виконавцем заходи щодо встановлення місця знаходження зазначеного транспортного засобу та його розшуку не вживались.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття державним виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчі дії.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього судовим рішенням зобовязань.

Окрім того, згідно з відміткою державного виконавця у виконавчому листі № 1111/10589/12 2/1111/2518/12 - «08.10.2015 п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» залишок заборгованості за виконавчим документом станом на 08.10.2015 р. складає 195085,22 грн.». Поряд з цим, у поданні відсутні дані про розмір невиконаних зобов'язань боржником, що в свою чергу, позбавляє суд можливості визначити до якого саме моменту мають діяти обмеження, тобто виконання якої частини зобов'язання, покладеного на боржника рішенням, буде підставою для їх припинення.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобовязань за рішенням суду і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням за виконавчим листом № 1111/10589/12 2/1111/2518/12, виданим 18.03.2014 Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості у сумі 295824,42 грн. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова