Справа № 357/3729/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Антко О. С., Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду в м. Білій Церкві по вул. Турчанінова, 7, в залі судового засідання №6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СК «Країна», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2016 року між третьою особою та відповідачем, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4990483, предметом якого сторони визначили страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб «LDV CONVOY», д.н.з. НОМЕР_1. Умовами якого встановлена сума страхового відшкодування за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. В звязку із настанням страхового випадку, який мав місце 17.11.2016 року приблизно о 12 год. 10 хв. поблизу будинку №96 по вул. Київська в м. Біла Церква, позивач звернувся до відповідача з проханням вжити заходів щодо виплати страхового відшкодування, але відповідач з надуманий підстав відмовляє у виплаті страхового відшкодування, а тому позивач просить суд стягнути з ПАТ «СК «Країна» на її користь 21097,71 грн. в рахунок відшкодування страхового платежу та судові витрати : 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги, 640 грн. судового збору.

В судове засідання позивачка та її представник не зявились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, направили до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просили суд стягнути з ПАТ «СК «Країна» на користь позивачки 8869,18 грн. в рахунок відшкодування страхового платежу та судові витрати : 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги, 640 грн. судового збору. В подальшому, представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі.

Представник відповідача ПАТ «СК «Країна» за дорученням в попередньому судовому засіданні позов не визнала, в подальшому направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення щодо позову, в яких обґрунтовує свої заперечення на позов наступним: 23.12.2016 року від позивача на адресу відповідача надійшла заява про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 12228, 53 грн., а отже сторони дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування на рівні вказаної суми. 23.05.2017 року зазначена сума страхового відшкодування була виплачена позивачу в повному розмірі. Оскільки ПАТ «СК «Країна» у визначений законом строк направила свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин страхового випадку та розміру збитків, а отже у страховика не виникає обовязку перед позивачкою щодо відшкодування втрат на проведення експертизи, а також на відшкодування витрат на правову допомогу та судового збору.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши письмові пояснення сторін по справі, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку..

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» визначає поняття добровільного страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути: страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту )включаючи відповідальність перевізника);

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

П.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, по справі встановлено, що 26.09.2016 року між третьою особою та відповідачем, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4990483, предметом якого сторони визначили страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб «LDV CONVOY», д.н.з. НОМЕР_1. Умовами якого встановлена сума страхового відшкодування за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. В звязку із настанням страхового випадку, який мав місце 17.11.2016 року приблизно о 12 год. 10 хв. Поблизу будинку №96 по вул. Київська в м. Біла Церква, позивач звернувся до відповідача з проханням вжити заходів щодо виплати страхового відшкодування. Дані обставини сторонами не заперечуються та підтверджується копією зазначеного страхового договору. /а.с. 76-81/

В судовому засіданні також встановлено та не заперечується сторонами, що 18.11.2016 року позивачка повідомила відповідача про настання страхового випадку, 23.12.2016 року звернулась до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування та заявою про погодження розміру страхового відшкодування в розмірі 12228, 53 грн. Однак, листом від 08.02.2017 року відповідач відмовив позивачці у виплаті погодженого страхового відшкодування з посиланням на п.3 ч.1 ст. 26 Закону України «Про страхування», оскільки надана позивачем інформація про факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсним обставинам справи. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями сторін та копіями повідомлення про ДТП від 18.11.2016 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 23.12.2016 року, заяви про погодження розміру страхового відшкодування в розмірі 12228, 53 грн. від 23.12.2016 року, та листа ПАТ «СК «Країна» від 08.02.2017 року про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно до п. 6 ст. 13 Закону України Про судову експертизу та п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року, на замовлення юридичних та фізичних осіб можуть виконуватись експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики та судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках спеціалістів згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п.4.23 вищевказаної Інструкції, експертні дослідження, їх хід та результати викладаються у висновку спеціаліста з зазначенням спеціалізації останнього. Висновок спеціаліста складається за структурою та за змістом висновку експерта за такими винятками: особа, яка проводить дослідження, іменується не експертом, а спеціалістом.

Судом встановлено, що у звязку із відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач звернулась до субєкта оціночної діяльності ФОП «Мотрич Степан Юрійович» із заявою про проведення оцінки вартості завданого внаслідок ДТП збитку, і 25.02.2017 року останнім, за участю представника страхової компанії, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено протокол технічного огляду за №2485/15, який також був підписаний представником відповідача. Згідно висновку проведеного дослідження, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Ford Nransit Connect, д.н.з. НОМЕР_2, станом на 17.11.2016 року складає 21097,71 грн. Дані обставини підтверджуються копією протоколу технічного огляду №2485/15 від 25.02.2017 року та звіту №2485/15 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №930190 власником автомобіля НОМЕР_3, є позивачка по справі ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 31.03.2017 року, після проведення вказаного дослідження, позивачка звернулась до суду із даним позовом, а 23.05.2017 року відповідач добровільно здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 12228, 53 грн.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо розміру страхового відшкодування, з посиланням на заяву позиваки про узгодження розміру такого відшкодування, та подальшою його добровільною виплатою, оскільки як зазначено вище, відповідач отримавши вказану заяву про узгодження розміру відшкодуваня відмовив позивачці у виплаті такого відшкодування в розмірі зазначеному в цій заяві, що свідчить про відсутність погодження сторонами у справі розміру страхового відшкодування в сумі зазначеній в заяві у розмірі 12228,53 грн.

Крім того, як зазначено вище, виплата страхового відшкодування була проведена відповідачем лише після звернення позивачки з даним позовом до суду, що також свідчить про визнання відповідачем вказаного ДТП страховим випадком та визнання обовязку останнього провести відповідні страхові відшкодування відповідно до укладеного 26.09.2016 року, між третьою особою та відповідачем, страхового договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4990483.

Також, суд не приймає заперечення представника відповідача щодо відсутності у позивачки необхідності в проведенні товарознавчого дослідження з метою встановлення розміру завданих збитків, оскільки таке дослідження було проведено за заявою позивачки вже після відмови у виплаті страхового відшкодування під час звернення до суду із даною позовною заявою.

Щодо вимог позивачки про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне їх задоволити з наступних підстав.

Так, право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 4000 гривень позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 03 березня 2017 року (а.с. 39), акт прийому-передачі виконаних робіт від 31 березня 2017 року (а.с. 43) та рахунок фактура від 03.03.2017 року і фіскальний чек про сплату 4000 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 03.03.2017 року (а.с. 41, 42).

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВССУ від 06.04.2016 року у справі №6-32389ск15.

Таким чином, права позивачки на відшкодування завданих їй збитків є беззаперечним.

Оцінивши подані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, як це передбачено законодавцем у ст. 212 ЦПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і проведеною страховою виплатою становить 8869,18 гривень із розрахунку: 21097,71 гривень (розмір завданої шкоди) 12228, 53 гривень ( кошти відшкодовані старховою компанією).

Судові витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, що відповідає приписам ст. ст. 79, 88 ЦПК України, а саме: 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги та 640 грн. судового збору.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і проведеною страховою виплатою, що становить 8869,18 гривень, а також судові витрати : 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги та 640 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 59 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 979, 991, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України Про судову експертизу, п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року, ст.ст. 10, 60, 61, 79, 81, 85, 88, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 8869,18 грн. та судові витрати: 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги та 640 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3