АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Білич І.М.,

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 7 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ломоносова, буд. № 60-А» про усунення перешкод в користуванні та зобов'язання здійснити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні та зобов'язання здійснити дії.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 є власником кв. АДРЕСА_2.

Відповідачі по справі самовільно, без належних дозволів, встановили перегородку з дверним блоком, внаслідок чого унеможливили користування ОСОБА_2 коридором загального користування, у зв'язку з чим остання не має доступу до засобів обліку в точці розподілу електроенергії, телекомунікацій, телефону та інтернету.

Також, як зазначала позивач, відповідачі встановили камери відео спостереження, що порушує її немайнові права недоторканість особистого та сімейного життя.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 відмовився добровільно виконати припис-попередження від 11 лютого 2016 року за вих. № 175, просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею користування спільним майном багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1, а саме, допоміжним приміщенням - спільним позаквартирним коридором на четвертому поверсі, з доступом до засобів обліку в точці розподілу електроенергії, телекомунікацій, телефону та Інтернету, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 демонтувати встановлену конструкцію, що складається з додаткових дверей та перегородки, а також камер відео спостереження у позаквартирному коридорі.

Справа № 752/21930/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9253/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 7 липня 2017 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування спільним майном - позаквартирним коридором на четвертому поверсі багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести самовільно встановлену перегородку з дверним блоком та привести позаквартирний коридор, що розташований на четвертому поверсі багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1 у відповідність до технічних характеристик поверхового плану четвертого поверху багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволені позовних вимог, ОСОБА_2 в особі свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просила скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове про задоволення цих позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити..

Відповідачі та третя особа будучи повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 є власником кв. АДРЕСА_2 (а.с. 9).

На час розгляду справи в суді було встановлено, що у позаквартирному коридорі, який розташований на четвертому поверсі багатоквартирного будинку№ АДРЕСА_1 самовільно встановлена перегородку з дверним блоком, чим відокремлено квартири відповідачів від коридору загального користування та утруднено доступ до засобів обліку в точці розподілу електроенергії, телекомунікацій, телефону та інтернету.

Відтак, судом першої інстанції прийнято рішення про відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідачів по справі демонтувати самовільно встановлену перегородку з дверним блоком та приведення позаквартирного коридору у відповідність до технічних характеристик плану, яке не оскаржується позивачем та не є предметом перегляду апеляційного суду у відповідності до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

У той же час звертаючись до суду з позовом позивач вказувала також на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановили камери відеоспостереження, що порушує її немайнові права недоторканість особистого та сімейного життя.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині демонтажу камер відео спостереження суд першої інстанції виходив з недоведеності, а саме відсутності доказів того, що саме відповідачі встановили такі камери та експлуатують їх порушуючи права позивача.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач зазначала, що судом першої інстанції не було взято до уваги її уточнення в частині того, що відеокамери знаходяться у належних відповідачам домофонах ( вхідних панелях). При цьому з незрозумілих причин кут огляду камер направлений в сторону вхідних дверей позивача, а не перед дверима оспорюваної перегородки, що в достатній мірі забезпечувало б захист помешкань відповідачів. Підтвердженням цього є фотокартки надані нею та пояснення сторін.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ст. 301 ЦК України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, сторони повинні враховувати, що засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги, про не взяття до уваги доказів, а саме надання позивача до матеріалів справи фотокарткок, з яких вбачається, що між оспорюванню перегородкою та пожежними гідрантами розташовані вхідні панелі домофонів, колегією суддів відхиляються, оскільки з наданих фотокарток не вбачається можливим встановити наявність саме камер відеоспостереження розташованих біля квартир відповідачів, факт їх експлуатації відповідачами,кут огляду камери, та чи охоплює кут огляду камери вхідні двері позивачки.

Крім того, матеріали справи не містять доказів чи здійснює камера запис відео на електронний носій. Доказів про те, що камера працює в режимі збереження інформації та на якому з носіїв зберігається такий запис, до суду також надано не було.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині що оскаржується позивачем постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 7 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: