АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4593/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Волошиної В.М., Шкоріної О.І., при секретарях Юрченко А.С., Станішевській Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс», на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за утримання паркінгу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2017 у задоволенні позову ТОВ «Акважитлосервіс» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за утримання паркінгу та прилеглої території відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 28.01.2010 є власником машиномісця АДРЕСА_1.

29.12.2008 між ТОВ «Акважитлосервіс» та ОСОБА_6 укладено договір №014-П2 про відшкодування витрат з утримання паркінгу, відповідно до якого ТОВ «Акважитлосервіс» виступає виконавцем надання послуг, а ОСОБА_6 - замовником. Відповідно до п.1.2. договору розмір щомісячної плати за надані послуги становить 250 грн. Строк дії даного договору - до 31.12.2009 з продовженням на один рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну жодна зі сторін не заявить про намір розірвати цей договір.

Виходячи з того, що укладений сторонами договір за своїм змістом є договором про надання послуг (а не житлово-комунальних послуг), суд першої інстанції вважав, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України «Про житлово-комунальні послуги»; виходячи з того, що передбачений договором розмір щомісячної плати за надані послуги становить 250 грн і додатковими угодами сторін не змінювався, вважав відсутніми підстави для розрахунку заборгованості відповідача виходячи з 300грн на місяць; оскільки предметом договору є машиномісце у паркінгу по АДРЕСА_1, а машиномісце відповідача знаходиться у паркінгу по вулиці АДРЕСА_1, вважав, що укладений сторонами договір не стосується машиномісця відповідача. Виходячи з наведеного, - суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Акважитлосервіс» просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 11 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та просив задовольнити скаргу. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за утримання машиномісця відповідача у підземному паркінгу на підставі укладеного сторонами договору.

Встановлено, що підземний паркінг, у якому ОСОБА_6 є власником машиномісця НОМЕР_1, був введений в експлуатацію у серпні 2008 року, і йому Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №1053 від 25.11.2008 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 шляхом внесення доповнення в пункт 1 Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №9 від 16.01.2006, яким поштові адреси присвоєно іншим житловим і нежитловим будівлям: житловому будинку - АДРЕСА_1; житловому будинку з прибудованими готельним та офісним блоками - АДРЕСА_2; житловому будинку - АДРЕСА_3 (ас236-239,244-249).

Предметом договору №014-П2 на відшкодування витрат з утримання паркінгу, укладеного сторонами 29.12.2008, є забезпечення позивачем як виконавцем надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої до нього території, а саме: прибирання приміщень паркінгу та прилеглої території, санітарне-технічне обслуговування, обслуговування внутрішніх мереж, освітлення паркінгу, поточний ремонт, послуги паркувальника, а замовником - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Отже, предметом укладеного сторонами договору №014-П2 від 29.12.2008 є надання позивачем послуг з утримання та управління спорудою - підземним паркінгом.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869) визначено, що тариф на такі послуги є сукупною (загальною) вартістю витрат з прибирання прибудинкової території, витрат з прибирання сходових кліток, витрат з вивезення побутових відходів, витрат з прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, витрат з технічного обслуговування ліфтів, витрат з обслуговування систем диспетчеризації, витрат з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації, витрат з дератизації, дезінсекції, з обслуговування димових і вентиляційних каналів, з поливання дворів, клумб і газонів, з прибирання і вивезення снігу, з експлуатації номерних знаків на будинках, з освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води, з енергопостачання для ліфтів; вартість інших послуг (у т.ч. утримання паркінгів) сплачується понад розміри плати за послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій на підставі договорів, укладених між власниками паркінгів та відповідними надавачами послуг.

Отже, вартість послуг з утримання паркінгу визначається виключно на підставі укладеного між замовником послуг і виконавцем таких послуг договору.

Оскільки п.1.2. Договору №014-П2 від 29.12.2008(далі - Договір) розмір плати за надані послуги визначений сторонами в 250грн, а додаткових угод щодо зміни розміру плати за послуги з утримання паркінгу сторони не укладали (відповідно до п. 8.2. зміни до нього можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору), - підстав для розрахунку заборгованості, виходячи з 300грн на місяць у позивача не було.

Заперечуючи проти позову, відповідач та її представник посилались на те, що з приводу плати у розмірі 250грн на місяць спору немає, проте, у зв'язку із віднесенням АКБ «ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних з березня 2014 року, на рахунок позивача у якому відповідно до п.2.2. Договору відповідач зобов'язалася вносити плату за утримання паркінгу, ОСОБА_6 була позбавлена можливості виконувати свої зобов'язання за договором, адже позивач не повідомив її про інший порядок оплати спожитих послуг, а банк «Форум» припинив обслуговування клієнтів.

З огляду на період заборгованості (предмет спору у даній справі) з 1 липня 2014 по 30 червня 2016 року доводи відповідача про неможливість внесення плати за послуги з утримання паркінгу заслуговують на увагу.

Оскільки обов'язком споживача є оплата спожитих ним (наданих йому) послуг, а позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження наданих послуг з утримання машиномісця НОМЕР_1 у підземному паркінгу по АДРЕСА_1, - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення пред'явлених до ОСОБА_6 позовних вимог.

Представлені позивачем докази на підтвердження факту надання послуг відповідачу (договори, рахунки-розшифровки - ас73-97) не містять у собі даних про те, що відповідні послуги надавались саме з утримання підземного паркінгу по АДРЕСА_1. Сам по собі факт укладення позивачем договорів на постачання електроенергії тощо, як і доводи представника позивача про те, що при оформленні документації і Договору були допущені технічні помилки у зазначенні адреси об'єкта утримання, не дають підстав для висновку про доведеність факту утримання позивачем саме паркінгу, власником машиномісця у якому є відповідач.

За таких обставин висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону і встановлених судом обставинах. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс», відхилити. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді В.М. Волошина

О.І. Шкоріна