Справа №718/2189/17
Провадження №2/718/834/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.11.2017 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач в судове засідання не з'явився, однак 03.11.2017 року через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував (а.с. 23).
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, що передбачено ч. 9 ст. 74 ЦПК України, та вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином (а.с. 22).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Статтею 224 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відносно цих вимог закону, судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року, між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір позики грошових коштів, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 (а.с.10)
З витягу Офіційного курсу валют Національного банку України вбачається, що станом на 29.09.2017 р. курс долара США становить 2652,1 за 100,00 доларів, (а.с.7)
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Ч. 2 ст. 1047 передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення між сторонами договору позики в порядку, передбаченому ст. 1046 ЦК України, оскільки відповідач отримав у позивача гроші та зобов'язався їх повернути у встановлений за домовленістю сторін строк.
За ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимог закону та не дотримався умов договору, так як прострочив виконання грошового зобовязання у строки, визначені договором, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Масюк Л.О.