Провадження № 2/638/1364/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.

секретаря Тарасової О.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернулося 16.09.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявоюпро стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 12.04.2012 року між Банком - Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Позичальником - ОСОБА_1 був укладений договір №, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24 674,00 грн. строком до 12.04.2014 року.

Позичальник користувався кредитом, але свої зобов'язання за договором порушив, у зв'язку з чим станом на 05вересня 2016 року існує заборгованість по тілу кредиту у розмірі 16 116 грн. 43 коп., по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 1600,72 грн., зі сплати комісії - 4965,63 грн, а разом - 22 682,78 грн.

18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладений договір факторингу, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права грошових вимог, у тому числі й за договором № , укладеним з ОСОБА_1

Крім того позивачем було подано заяву про приєднання до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 15.10.2012 року, укладеного між ПАТ «ОТП Кредит» та ПАТ «ОТП «Банк».

Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю,просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та заперечення, в яких заявлені позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову.

У своїх запереченнях представник Відповідача зазначив що 12.04.2012 року між ТОВ «ОТП Кредит», ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №,умови якого містять в собі умови договору кредиту, за яким кредитором є ТОВ «ОТП Кредит» та договору видачі і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, де кредитором є ПАТ «ОТП Банк».

Позовні вимоги Позивача ґрунтуються на договорі факторингу від 18.12.2013, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права грошових вимог від ПАТ «ОТП БАНК», у тому числі й за договором № , укладеним з Відповідачем. Оскільки до позовної заяви не надано договору відступлення права вимоги від ПАТ «ОТП Кредит» до Позивача, а також те, що Відповідач не користувався кредитною карткою MasterCardStandart, яку було видано на підставі укладеного договору з ПАТ «ОТП Банк» і Відповідач не отримував від ПАТ «ОТП Банк» грошових коштів, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази, які надані сторонами, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12.04.2012 року між кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» (надалі кредитор), публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк) з однієї сторони та позичальником ОСОБА_1 (надалі позичальник) з другої сторони у простій письмовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № .

За умовами вказаного договору, Відповідач отримав кредит від ПАТ «ОТП Кредит» на загальну суму 24674,00 грн. на придбання товару з кінцевим строком погашення до 12 квітня 2014 року зі сплатою 22% річних.

Згідно з Розділом 2 цього ж договору, ПАТ «ОТП Банк» та позичальник підтвердили факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі користування кредитною карткою MasterCardStandart шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1000 грн. строком на 3 роки.

Тобто, із змісту договору про надання споживчого кредиту № від 12.04.2012 року видно, що правовідносини виникли між ТОВ «ОТП Кредит», ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем. Умови цього договору містять в собі умови договору кредиту, за яким кредитором є ТОВ «ОТП Кредит» та договору видачі і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, де кредитором є ПАТ «ОТП Банк».

Відповідно до вказаного договору (п. 1.4), встановлено, що позичальник зобов`язаний повністю повернути кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 12 квітня 2014 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів - Додаток №1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно розрахунку, наданого позивачем у цій справі, у відповідача станом на 05.09.2016 року виникла заборгованість перед ПАТ «ОТП Кредит» у розмірі 22 682 грн. 78 коп., з якої залишок заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16 116 грн. 43 коп., по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 1600,72 грн., зі сплати комісії - 4965,63 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1ст. 20 ЦПК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦПК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним ст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем заявляються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з Відповідача, яка виникла внаслідок порушення останнім умов договору № від 12.04.2012 року укладеного саме між ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем. Тобто Позивачем наголошується на тому, що кредит у сумі 24674,00 грн. було надано Відповідачу ПАТ «ОТП Банк».

Між тим з аналізу вказаного договору вбачається, що кредитором є ПАТ «ОТП Кредит».

Матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк» внаслідок користування Відповідачем кредитною карткою MasterCardStandart.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд звертає увагу що, з доданих до позовної заяви договору факторингу №18/12/2013 від 18.12.2013 укладеного між Позивачем та «ПАТ «ОТП Банк», а також договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 15.10.2012 року, укладеного між ПАТ «ОТП Кредит» та ПАТ «ОТП «Банк» не можливо встановити дійсність переданої за цим договорами вимоги, оскільки додатки до зазначених договорів містять різну інформацію щодо заборгованості Відповідача. Крім того, додатки не є належними доказами відступлення права вимоги до Відповідача, оскільки складені у формі витягів з Додатків та підписані представником Позивача, що не дає можливості встановити факт відступлення права вимоги до Відповідача.

Окремо зазначаємо, Позивачем до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості, який містить загальну суму боргу, розмір нарахованих та невиплачених відсотків, а також заборгованості зі сплати комісії.

Між тим, за умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Таким чином, з наданого розрахунку не можливо встановити за який саме період виникла заборгованість, а також за які періоди Відповідачем проводилась оплата.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженні доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 130, 169, 174, 212, 213, 215 ЦП України, на підставі ст..ст. 1054,1050, 512,514 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Штих Т.В.