08.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/8879/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

08 вересня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/8879/16-ц
2/205/2/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., присяжних Андрійченко С.В., Василенко О.І., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокадацької районної у місті Дніпрі ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, у якій просить визнати ОСОБА_5 недієздатним та встановити над ним опіку. Заява мотивована тим, що ОСОБА_5 після перенесеного інсульту головного мозку не може адекватно оцінювати обставини, не контролює свої дії, в побуті себе не обслуговує, немобільний, не розмовляє, втратив навички до письма та читання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.18 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду.

За змістом ч.2 ст.18, ч.4 ст.234 ЦПК України справа про визнання фізичної особи недієздатною підлягає розгляду у складі одного судді і двох народних засідателів.

Вказані положення відповідали правилам ч.4 ст.124 Конституції України у редакції, чинній до 29.09.2016р.

Водночас, з 30.09.2016р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016р. № 1401-VIII, яким внесено зміни до ст.124 Конституції України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.124 Конституції України у редакції, чинній з 30.09.2016р., правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних.

Таким чином, на цей час Конституція України не передбачає можливості участі народних засідателів у здійсненні правосуддя, а ч.1 ст.124 Конституції України прямо забороняє делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами.

Аналогічно не передбачає інститут народних засідателів і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016р.

Разом з тим, необхідні зміни до ч.2 ст.18, ч.4 ст.234 ЦПК України з метою приведення їх у відповідність до чинної редакції Конституції України внесені не були.

Згідно з п.1 р.ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що положення ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом № 1401-VIII як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції.

Аналогічна позиція щодо чинності ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України з 30.09.2016р. викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.10.2016р. №21 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини другої статті 18, частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу Україничастині п'ятій статті 124, частині першій статті 127,частині четвертій статті 129 Конституції України».

За змістом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на фактичну втрату чинності ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України з 30.09.2016р., а також враховуючи заборону ст.124 Конституції України делегування функцій судів іншим органам та особам, суд доходить висновку про наявність підстав для розгляду цієї справи про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна одноособово суддею на підставі ч.1 ст.18 ЦПК України, оскільки суперечливість національного процесуального законодавства не може бути підставою для відмови особі у праві на розгляд її справи судом упродовж розумного строку, яке гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник у судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду з заявою, у якій просить справу розглядати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ч.1ст.30 ЦК Україницивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2ст.30 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.39 ЦК Українифізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 190 від 15.09.2015р.ОСОБА_5.уданий час виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі вираженого розладу особистості і поведінки внаслідок органічного захворювання головного мозку з психопатичними симптомами, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.42-44).

Таким чином, враховуючи вищевказаний висновок судово-психіатричної експертизи, суд доходить висновку про достатність підстав для визнанняОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, недієздатним.

Згідно з ст.41 ЦК Українинад недієздатною особою встановлюється опіка.

Відповідно дост.60 ЦК Українисуд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Згідно з ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Судом встановлено, що заявник відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є сином недієздатногоОСОБА_5З матеріалів справи вбачається, що Орган опіки та піклування виконавчого комітетуЛенінської районної у м. Дніпропетровську ради не заперечує проти призначення опікуномОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

З огляду на те, що ОСОБА_5 за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки, а також враховуючи, що заявник, який єсином недієздатного, може виконувати обов'язки опікуна, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення заявника опікуном ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30, 39, 41, 60, 63 ЦК України, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 241, суд, -

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяА.В. Нижний

ПрисяжніС.В. Андрійченко

О.І. Василенко