Справа №295/5320/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Перекупка І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сидорець К.Г.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити земельний сервітут на право проїзду асенізаційним автомобілем через земельну ділянку (проїзд), що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що у 1998 році ОСОБА_1 разом із сім'єю проживає в будинку, яку придбали згідно договору міни на житлову квартиру по проспекту Миру в м. Житомирі. В 1998 році приватизувала свою присадибну ділянку площею 80,4 кв.м., що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 58 від 12.02.1998 року. Вказує, що в 2004 році сусідка ОСОБА_4 продала свій будинок по АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які в подальшому заборонили позивачу та її родині та родині ОСОБА_5 користуватися проїздом та поставили на в'їзді ворота, які закривають на замок. Тому позивач не має можливості заїхати асанізатором через проїзд, щоб відкачати каналізаційні відходи з вигрібної ями. Тривалий час не може відкачати відходи, які переповнюють яму, витікають з неї і розтікаються по городу. Оскільки через щільну забудову двору позивача, не може обслуговувати земельну ділянку, тому вважає, що має право земельного сервітуту шляхом користування чужою земельною ділянкою.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, та просила в рішенні зазначити, шоб їх попереджали за 3 дні до заїзду автомобіля - асанізатора.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею - 0,08404 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення якої є обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.08.2005 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 0,0726 га.

Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів; забезпечення водопостачання, меліорації тощо (ст. 99 ЗК України ).

Виходячи з наведеного, обов'язковою умовою встановлення сервітуту є певна потреба у користуванні чужим майном та відсутність можливості у задоволенні цієї потреби іншим способом, як встановлення сервітуту з конкретним землекористувачем.

За таких обставин, враховуючи, що неможливе без обтяження земельним сервітутом земельної ділянки, що перебуває у користуванні та власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також беручи до уваги, що позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями встановлення сервітуту, однак відповідачі усіляко ухиляється від його укладення, суд дійшов висновку про наявність для встановлення сервітуту у судовому порядку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 25 грудня 2013 року по справі № 6-78цс13.

Позивач не є особою, яка наділена правом звертатися до суду за захистом інтересів інших осіб, і доказів про надання таких повноважень суду не надано.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставками збору з вимог немайнового характеру у розмірі 640 грн., оскільки позивач як І групи з дитинства (безстроково) в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при пред'явленні позову до суду звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, задовольнити.

Встановити безстроковий земельний сервітут ОСОБА_1 на право проїзду за попередньою домовленістю за 3 дні до заїзду асенізаційним автомобілем через земельну ділянку (проїзд), що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн., тобто по 320 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Перекупка