АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 657/303/17 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 22-ц/791/1531/17 Доповідач: Склярська І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_2,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовомОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 до Каланчацької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Херсонський області про визнання права на земельну частку (пай), за апеляційною скаргою ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Каланчацької районної державної адміністрації про визнання за ним права на земельну частку (пай). Свої вимоги мотивував тим, що з 13 жовтня 1991 року по 25 листопада 1994 року працював в радгоспі «Жовтневий», у звязку з ліквідацією радгоспу переведений в КСП «Жовтневий». 22 листопада 1995 року був звільнений у звязку з призивом до армії. 01 вересня 1997 року був прийнятий в КСП «Жовтневий». Процес перетворення у КСП «Жовтневий» станом на листопад 1994 року завершився, та у листопаді 1994 року був складений акт прийому-передачі цілісного майнового комплексу та видавалося відповідне свідоцтво про право власності. ОСОБА_3 являвся членом трудового колективу радгоспу «Жовтневий», був присутній на зборах членів трудового колективу радгоспу «Жовтневий» та приймав участь у голосуванні щодо подання радгоспом заяви про приватизацію та створення товариства покупців, надавав згоду на спільну діяльність. Позивач на час реорганізації радгоспу у КСП та прийняття рішення про включення колгоспників у члени КСП працював та був включений в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтневий». Зборами підприємства «Жовтневий» смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області за 1994 по 1996 роки не приймалось рішень про його виключення з членів КСП. 12 березня 1996 року КСП «Жовтневий» отримало державний акт на право колективної власності на землю, яка розташована на території Каланчацького району Херсонської області. До списку працюючих КСП «Жовтневий», який був додатком до вказаного державного акту, позивача не включено. Посилаючись на викладене, позивач просив поновити строк звернення до суду, оскільки про існування сертифікату на право на земельну частку (пай) він дізнався в 2017 році та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Жовтневий» смт.Каланчак Каланчацького району Херсонської області в умовно кадастрових гектарах 4,66 га, за рахунок вільних земель резерву на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповноти їх зясування, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач та третя особа її доводи не визнали, рішення суду просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковоз таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розпаювання земельних ділянок членів КСП «Жовтневий» ОСОБА_3 не працював в КСП «Жовтневий» та не був включений до списків пайщиків, сертифікату на земельну ділянку не видано.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був членом трудового колективу радгоспу «Жовтневий» (а.с.23), відповідно до протоколу загальних зборів трудового колективу радгоспу «Жовтневий» від 08.02.1993 року №1 було прийнято рішення про створення на базі радгоспу «Жовтневий» колективного сільськогосподарського підприємства. Рішенням Каланчацької районної ради народних депутатів від 19.02.1993 року №137 надано дозвіл на зміну форми власності з державної на колективну та складання проекту роздержавлення і приватизації земель. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Жовтневий» Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області зареєстровано 12.03.1996 року (а.с.56).

Як вбачається з трудової книжки позивача, з 13.10.1991 року він працював у радгоспі «Жовтневий», 25.11.1994 року у звязку з ліквідацією радгоспу був звільнений в порядку переводу до КСП «Жовтневий» та 25.11.1994 року прийнятий в КСП на роботу де працював до 22.11.1995 року-часу звільнення у звязку з призивом до армії, після демобілізації знов прийнятий на роботу в КСП «Жовтневий» (а.с.23-24).

На підставі діючого на той час законодавства, а саме положення про порядок пільгового продажу сільськогосподарським товаровиробникам та організаціям агропромислового комплексу, а також Закону України « Про приватизацію майна державних підприємств», Декрету Кабінету Міністрів України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» в листопаді 1994 року відбулася приватизація майна колишнього радгоспу «Жовтневий», в тому числі з застосуванням товариства покупців членів трудового колективу радгоспу «Жовтневий», до складу якого як член трудового колективу входив позивач по справі (а.с.16-21).

Відповідно до п.2 Положення про порядок пільгового продажу сільськогосподарським товаровиробникам та організаціям агропромислового комплексу до сільськогосподарських товаровиробників відносяться члени селянських (фермерських ) господарств, працівники колективних і державних сільськогосподарських підприємств. До сільськогосподарських товаровиробників прирівнюються особи, які вийшли на пенсію, звільнені у звязку із скороченням штатів і не працюють з моменту звільнення на других підприємствах, особи, які мають право у відповідності до законодавства повернутися на попереднє місце роботи на цьому підприємстві, та інваліди, які звільнені у звязку з каліцтвом чи професійним захворюванням і не працюють на іншому місці роботи.

Після приватизації майна радгоспу «Жовтневий» у листопаді 1994 році утворено КСП «Жовтневий» на підставі Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Отже, на час паювання позивач був членом КСП, та за ним, під час проходження служби в армії, зберігалося право на отримання земельного паю.

За змістом статей 22,23 ЗК України ( у редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

12.03.1996 року КСП «Жовтневий» отримало державний акт на право колективної власності на землю, копію якого, як і статуту КСП, сторони не змогли надати внаслідок відсутності цих документів в архіві.

Таким чином, ОСОБА_3 доведено право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Жовтневий».

Суд першої інстанції на зазначені норми законодавчих актів уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку.

Разом з тим, відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності.

За нормами ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це с трок, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч.1 ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Враховуючи, що ОСОБА_3 з 01.09.1997 року по 29.07.2003 року працював в КСП «Жовтневий», в наступному, в СЗАТ «Жовтневий», до якого внаслідок реорганізації КСП в силу ч.6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» перейшли усі майнові права і обовязки колишнього підприємства (а.с.23-24), мав постійне місце проживання в смт Каланчак (а.с.8 зв.с.), а тому міг довідатися про порушення свого права на отримання земельної частки (паю).

За розясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» при доведеності позову, наявності заяви про застосування строку позовної давності, зробленою стороною у справі до ухвалення судом рішення та встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у позові має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Отже, за викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в частині доведення права позивача на земельну частку (пай) є обґрунтованими. Разом з тим, в задоволенні позову має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, внаслідок чого рішення суду як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові з вищезазначеної підстави.

На підставі викладеного, ст. ст.256,257, ч.1 ст.261 , ч.4 ст.267 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.В. Пузанова

ОСОБА_2