ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/645/17
п/с № 2/174/403/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 24.01.2011 року. В обґрунтування позову зазначають, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить її підпис в заяві. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 31.08.2017 року, має заборгованість 94422,73 грн., яку просять стягнути та судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача до суду не зявився, своєю заявою просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, але через канцелярію суду надала заяву в якій зазначила, що позов визнає частково, не згодна з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, просить застосувати ст. 549 ЦК України в частині стягнення пені та штрафів.

У відповідності до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст. 610, 611 ЦК України)

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору.

Факт виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанком» від 24.01.2011 року (а.с.6), витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» (а.с. 7-31).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.01.2011 року, укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31.08.2017 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 94422,73 грн., яка складається з наступного: 7997,10 грн. - заборгованість за кредитом; 77953,12 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4472,51 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5).

На підставі Статуту, ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником за всіма правами ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 37).

Згідно умов Договору позичальник зобов'язався сплачувати банку відсотки за користування кредитом в розмірі 30% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав кредит, що визнано відповідачем, разом з тим, у порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 31.08.2017 року, за ним утворилась заборгованість у розмірі 85950 грн. 22 коп., тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню, а вказана заборгованість стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ст.ст. 549, 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з умовами якого відповідач ознайомлений 24.01.2011 року, сторони також узгодили, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (зворот а.с. 6). Згідно з наданим розрахунком, прострочена заборгованість у відповідача по кредиту виникла при порушенні відповідачем строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому також наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 4972,51 грн., який складається: 500,00 грн. - фіксована частина, 4472 грн. 51 коп. - процентна складова, тому в цій частині позов також підлягає задоволенню, а вказаний штраф стягненню з відповідача.

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1011 ЦК України тлумачить термін «комісія» як договір, за яким одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Таким чином, пеня та комісія за користування кредитом мають різну правову природу і не є тотожними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем до відповідача предявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в розмірі 3500,00 грн., стороною позивача позовні вимоги не уточнювались, не надано доказів того, які саме суми комісії та пені, окремо кожна, підлягають стягненню з відповідача, за який період утворилася заборгованість по кожному з вказаних платежів, в наданому в якості доказів розрахунку вказані платежі зазначені сукупним розміром, який становить 3500,00 грн., тому в частині заявлених вимог позивача про стягнення пені та комісії слід відмовити.

До того ж, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання принципу, закріпленого у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 90922,73 грн. та судового збору 1600,00 грн. Судові витрати підтверджені позивачем документально (а.с. 1).

На підставі ст.ст. 252-255, 258, 261, 525, 526,549, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1011, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 60,61,88, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 51700, АДРЕСА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111 МФО № 305299, заборгованість по договору № б/н від 24.01.2011 р. на загальну суму 90922 (девяносто тисяч девятсот двадцять дві) гривні 73 копійки, яка складається з наступного:

- 7997,10 грн. - заборгованість за кредитом;

- 77953,12 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 4472,51 грн. - штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 51700, АДРЕСА_2, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111 МФО № 305299, судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_2