Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 199 доларів 53 центи США, що за курсом Національного Банку України становить 1 501 071 грн 75 коп. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_6 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. У заяві на адресу апеляційного суду просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або зменшити його розмір, посилаючись на фінансову неспроможність його сплатити. На підтвердження обґрунтованості поданої заяви додала податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014 та 2015 роки.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків - сплати судового збору у розмірі 22 516 грн 08 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відкрити апеляційне провадження.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Повертаючи ОСОБА_6 апеляційну скаргу, суд виходив того, що заявник не сплатила судовий збір за її подання, заявник не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позов заявлено банком, інших належних та допустимих доказів скрутного фінансового стану ОСОБА_6 в матеріалах справи не міститься, а тому підстави для застосування положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» й звільнення ОСОБА_6 від сплати судового збору відсутні.

Колегія суддів із такими висновками погоджується.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлена в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру на підставі ст. 82 ЦПК України не є обов'язком суду, вказане питання вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи, включаючи фінансову спроможність заявника сплатити його.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

За змістом цієї практики щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Таким чином, розмір судового збору має визначатися з урахуванням конкретних обставин справи, включаючи фінансову спроможність заявника сплатити його, що має суттєве значення для визначення того, чи може особа використати своє право доступу до суду.

Відмовляючи ОСОБА_6 у звільненні від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд виходив із того, що заявник не підтвердила належними та допустимими доказами фінансову неспроможність сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Правильність висновків апеляційного суду матеріалами справи та доводами касаційної скарги не спростовується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик