РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив :

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 78 238,80 грн., посилаючись на те, що 20.01.2017 р. відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 отримали у нього 3000 доларів США та зобовязалися їх повернути до 20.06.2017 р., однак сума позики так і не повернута, а відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання, в звязку з чим просить стягнути дані кошти з ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, пояснивши, що дані кошти в сумі 3000 доларів США були передані ним за борг відповідача перед іншою особою, а відповідач ОСОБА_2 написала розписку за погашення її боргу перед іншою особою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову визнала та пояснила, що дійсно ОСОБА_1 погасив її борг в сумі 3000 доларів США перед іншою особою, про що вона написала розписку.

Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 20.01.2017 р. відповідач ОСОБА_1 погасив борг відповідача ОСОБА_2 в сумі 3000 доларів США перед іншою особою, на що ОСОБА_2 написала розписку, що не заперечується позивачем та відповідачем.

Так, згідно розписки від 20.01.2017 р., вбачається, що 20.01.2017 р. відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 отримали у ОСОБА_1 3000 доларів США та зобовязалися їх повернути до 20.06.2017 р.

Насправді зобовязання згідно розписки виникли лише у ОСОБА_2 щодо повернення коштів, оскільки погашений був борг останньої, що встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами.

Станом на день подачі позову відповідач не повернула позивачу коштів, що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується розпискою та не заперечується відповідачем. Даний письмовий договір позики наданий позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням частини третьої статті 545 цього Кодексу свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої суми позики за вказаним договором.

Стаття 526 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати,робити відповідні правові висновки.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у праві № 6-50цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 ЦК України).

Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а, по-третє, це дійсність первинного зобов'язання.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 погасив борг відповідача ОСОБА_2 в сумі 3000 доларів США перед іншою особою, на що ОСОБА_2 написала розписку, що не заперечується відповідачем. Відповідач ОСОБА_2 свій борг перед позивачем ОСОБА_1 визнала.

При поданні позову позивачем визначено суму заборгованості, виходячи із офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову. Станом на дату розгляду справи офіційний курс змінився і становить 26,586183 грн. за 1 долар США. Як вбачається із роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення суду належить наводити розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, виходячи із наведених позивачем в розрахунку до позовної заяви формул, складові та суми стягнення з відповідача на користь позивача, - позика в еквіваленті до 3000 доларів США становитиме 79 758 грн. 54 коп.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2А суми боргу згідно договору позики від 20.01.2017 р. в сумі 3000 доларів США, що станом на 11.10.2017 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 79 758 грн. 54 коп. на користь ОСОБА_1

Судовий збір розподіляється згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 169 ч. 4, 212-215 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.01.2017 р. в сумі 3000 доларів США, що станом на 11.10.2017 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 79 758 грн. 54 коп., та 782,39 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя