Справа №701/393/17-ц
Номер провадження2/701/241/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д. Калієвського

за участю секретаря - О.О. Брітан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державної казначейської служби у Маньківському районі Черкаської області про стягнення коштів за користування землею,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та третьої соби про стягнення коштів за користування землею.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 4 січня 2002 року у віці 87 років в селі Вікторівка Маньківського району Черкаської області. Згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 09.06.2016 року у справі №701/556/16-ц визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 04.01.2002 року в селі Вікторівка Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну частку (пай), площею 1,98 га., в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, належної покійній згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №003059 від 01.07.1996 року. Після вступу рішення суду в законну силу, земельну ділянку у встановленому законодавством порядку виділено в натурі та зареєстровано право власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2016 року №69686152. За наявною у позивача інформацією, до цього часу земельна ділянка, належна позивачу відповідно до закону ще з часу відкриття спадщини, була передана в користування, при цьому, орендна плата сплачувалась на рахунок Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Таким чином, належна позивачу з часу відкриття спадщини земельна ділянка використовувалась субєктом господарювання, і за користування нею сплачувались кошти до бюджету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. У свою чергу, позивач має право на отримання цих коштів як спадкоємець і власниця землі по праву спадкування, якій спадщина належить з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті. Оскільки договори оренди землі стосовно не переоформлених земельних часток (паїв) укладались між орендарями та Маньківською районною державною адміністрацією, для обчислення розміру орендної плати позивач звернулась до Маньківської районної державної адміністрації з клопотанням про надання інформації стосовно того, яку ставку (розмір) орендної плати сплачувало ТОВ «Чорна Камянка» за користування непереоформленими земельними частками (паями) в адміністративних межах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області за 2013, 2014, 2015, 2016 роки. Також, для обчислення розміру орендної плати позивач звернулась до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі з клопотанням про надання інформації про середній розмір земельної частки (паю) по Вікторівській сільській раді Маньківського району Черкаської області та про вартість земельної частки (паю) середнього розміру згідно наявних даних за 2013, 2014, 2015, 2016 роки. Відповідь від Маньківської районної державної адміністрації не отримано, листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі від 03.02.2017 року повідомлено, про вартість. Представник позивача звернувся до Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області із заявою про надання інформації стосовного того, хто користувався вказаною земельною ділянкою, який було визначено розмір орендної плати та які кошти було сплачено користувачем земельної ділянки за її користування за 2014, 2015, 2016 роки за кожен рік окремо. Листом від 22.03.2017 року сільською радою надано письмову відповідь на дане звернення, якою повідомлено, що вказаною земельною ділянкою, яка належить позивачу в порядку спадкування з часу відкриття спадщини, користувалось ТОВ «Чорна Камянка». Оскільки кошти сплачено до бюджету сільської ради, вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку. За підрахунками позивача, належна сума коштів в межах строку позовної давності складає 17000 грн., в тому числі: За 2016 рік 7000 грн.; За 2015 рік 5000 грн.; За 2014 рік 5000 грн., у зв'язку з чим позивач вимушена звертатись до суду.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача, а саме з бюджету Віікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області 8668 грн. 16 коп. за користування землею 2014, 2015та 2016 років, оскільки згідно отриманої в судовому засіданні інформації щодо розміру орендної плати та інформації щодо вартості паю зроблено відповідний рохрахунок, а аткож просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 604 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4160 грн. та підтримав дані позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Вікторівської сільської ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник Державної казначейської служби у Маньківському районі Черкаської області, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності та покладається у вирішенні позовних вимог на думку суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: як дійсно встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 4 січня 2002 року у віці 87 років в селі Вікторівка Маньківського району Черкаської області. (а.с.11). Згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 09.06.2016 року у справі №701/556/16-ц визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 04.01.2002 року в селі Вікторівка Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну частку (пай), площею 1,98 га., в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, належної покійній згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №003059 від 01.07.1996 року. (а.с. 7-10). Встановлено також, що після вступу рішення в законну силу, земельну ділянку у встановленому законодавством порядку виділено в натурі та зареєстровано право власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2016 року №69686152. (а.с.12). Земельна ділянка, належна позивачу з часу відкриття спадщини, була передана в користування, при цьому, орендна плата сплачувалась на рахунок Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, тобто земельна ділянка використовувалась субєктом господарювання, і за користування нею сплачувались кошти до бюджету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач згідно позовних вимог зазначає, що вона має право на отримання цих коштів як спадкоємець і власниця землі по праву спадкування, якій спадщина належить з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦКУ), тобто з дня смерті відповідно до ст. 1220 ЦК України. Судом встановлено, що договори оренди землі стосовно не переоформлених земельних часток (паїв) укладались між орендарями та Маньківською районною державною адміністрацією, для обчислення розміру орендної плати позивач звернулась до Маньківської районної державної адміністрації з клопотанням про надання інформації стосовно того, яку ставку (розмір) орендної плати сплачувало ТОВ «Чорна Камянка» за користування не переоформленими земельними частками (паями) в адміністративних межах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області за 2013, 2014, 2015, 2016 роки. (а.с. 13). Також, для обчислення розміру орендної плати позивач звернулась до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі з клопотанням про надання інформації про середній розмір земельної частки (паю) по Вікторівській сільській раді Маньківського району Черкаської області та про вартість земельної частки (паю) середнього розміру згідно наявних даних за 2013,2014,2015,2016 роки. (а.с.14). Листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі від 03.02.2017 року повідомлено, про вартість (а.с.15). Представник позивача звернувся до Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області із заявою про надання інформації стосовного того, хто користувався вказаною земельною ділянкою, який було визначено розмір орендної плати та які кошти було сплачено користувачем земельної ділянки за її користування за 2014, 2015, 2016 роки за кожен рік окремо. (а.с.16). Листом від 22.03.2017 року сільською радою надано письмову відповідь на дане звернення, якою повідомлено, що вказаною земельною ділянкою, яка належить позивачу в порядку спадкування з часу відкриття спадщини, користувалось ТОВ «Чорна Камянка». (а.с.17).

Суд приймає розрахунок позивача, наданий в судовому засіданні як уточнення позовних вимог, по коштах за користування землею за 2014-2016 р.р. як обгрунтований та вірний, оскільки розрахунок проведений:

- за 2014 р.: відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 03.02.2017р. №31-28-0.2-250/15-17, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (земельної частки (паю) у 2014 році складала 51397 грн.(а.с.15) та відповідно до додаткової угоди №4 від 01.09.2011 р. до договору оренди землі від 07.12.2006 (а.с.70-71) розмір орендної плати у 2014 році становив 4,5 відсотка від грошової оцінки земельної ділянки за рік, тобто орендна плата склаала (51397 х 4,5 %), саме 2312,86грн.;

- за 2015 р.: відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 03.02.2017р. №31-28-0.2-250/15-17, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (земельної частки (паю) у 2015 році складала 64195 грн.(а.с.15) та відповідно до додаткової угоди №4 від 01.09.2011 р. до договору оренди землі від 07.12.2006 (а.с.70-71) розмір орендної плати у 2014 році становив 4,5 відсотка від грошової оцінки земельної ділянки за рік, тобто орендна плата склаала (64195 х 4,5 %), саме 2888,77 грн.;

- за 2016 р.: відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 03.02.2017р. №31-28-0.2-250/15-17, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (земельної частки (паю) у 2016 році складала 77034 грн.(а.с.15) та відповідно до додаткової угоди №4 від 01.09.2011 р. до договору оренди землі від 07.12.2006 (а.с.70-71) розмір орендної плати у 2014 році становив 4,5 відсотка від грошової оцінки земельної ділянки за рік, тобто орендна плата склаала (77034 х 4,5 %), саме 3466,53 грн.;

Кошти за користування землею за 2014, 2015,2016 роки склали загальну суму 8668,16 грн.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Справляння плати за землю здійснюється відповідно до Закону України від 03.07.92 року № 2535-XII "Про плату за землю", який визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, пільги щодо плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Згідно зі ст. 2 цього Закону використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Правовідносини випливають із права спадкування, які застосовуються у їх сукупності як стосовно прав, так і стосовно обовязків.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК Україїни, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини - ст.548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року

Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі розяснення: "Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)".

Таким чином, за сукупністю викладеного, позивачу належить спадщина, до складу якої входять всі цивільні права та обовязки по праву спадкування, в тому числі майнові права - як права на майно земельну частку (пай), так і кошти за користування землею, які також є правом на майно. Спадкові правовідносини передбачають сукупність прав і обовязків, які переходять від спадкодавця до спадкоємця. Виникнення права власності у спадкоємця на належну йому з часу відкриття спадщину не ставиться в залежність і не звільняє від обовязків, які переходять у спадщину. Так само, виникнення права власності у спадкоємця на належну йому з часу відкриття спадщину не ставиться в залежність і не звільняє від прав, які переходять у спадщину, оскільки в цьому і полягає сама суть спадкування перехід прав і обовязків від спадкодавця до спадкоємця ст.1216 ЦК України.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N5 від 17.01.2000 затверджено форму Типового договору оренди земельної частки (паю) згідно правовстановлюючого документа Сертифіката на право на земельну частку (пай). Наказ видано на виконання Указу Президента України від 3 грудня 1999 року N1529/99 Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" та згідно з дорученням Кабінету Міністрів від 08.12.99 N26601/1 та доручення Кабінету Міністрів України від 13.01.2000 N 26601/1. Із суті даного нормативного документа вбачається, що земельні частки (паї), право на які посвідчено згідно Сертифікатів на право на земельну частку (пай) передаються в оренду для сільськогосподарських потреб (п.2.1 Типового договору) та за користування земельними частками (паями) сплачується орендна плата.

За ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, в тому числі не можна позбавити мене права на отримання плати за користування належної мені землі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої майнової шкоди. У відповідності до ст. 3 ЦК України, одними із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, тому позовні вимоги в частиністягнення коштів за користування землею підлягають до задоволення в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору (640 грн. ) та витрат на правову допомогу (4160 грн.), то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 2 червня 2011 року №3460-Х/І «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 1 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191- VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Пунктом 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 88 ЦПК України визначено правила розподілу судових витрат між сторонам Зокрема, у частині першій цієї статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивач пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати із відповідача у вигляді судового збору, які були понесенні при звернені до суду , а саме 640 грн.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних-із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Так, в матеріалах справи є договір про надання правової допомоги від 10 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та суб"єктом підприємницькоїдіяльності-фізина особа-підприємець ОСОБА_3 , належний розрахунок розміру витрат на правову допомогу, акт прийому-передачі виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордера №29 від 17.10.2017 року стсовно сплати витрат на надання правової допомоги в сумі 4160 грн., що дає суду підстави вважати, що дані документи є належними доказами, що підтверджують понесення витрат на вказану суму та дають підставу для їх стягнення з відповідача, тому вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі4160 грн. також підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58 - 60, 213, 215 ЦПК України, ст.14 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 321, 328, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст.78, 81, 152, 158 ЗК України, Законом України "Про плату за землю", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з бюджету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 8668 грн. 16 коп.

Стягнути з бюджету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4800 грн. 00 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

Суддя І.Д.Калієвський