Справа № 487/4529/17
Провадження № 2/487/2299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюб між сторонами виявився невдалим. Основною причиною розірвання їхніх відносин є несумісність характерів та різні погляди на життя. Фактично шлюбні відносини між ними розірвані з серпня 2016 року, з цього моменту спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим так як це суперечить інтересам сторін. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Вершиніна».

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2002 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії І-ФП № 145010 від 29.08.2017 року, актовий запис № 733.

Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно) серії І-ФП № 273770 від 23.08.2017 року, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №145831 від 27.04.2011 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Шлюб між сторонами виявився невдалим. Основною причиною розірвання відносин між ними є несумісність характерів та різні погляди на життя.

Протягом останніх років сімейне життя між сторонами постійно погіршувалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю та життя. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, такими як взаєморозуміння, створення в родині доброзичливо сприятливої атмосфери, в результаті чого між ними постійно виникали сварки.

Фактично шлюбні відносини між подружжям розірвані з серпня 2016 року, з цього моменту спільне господарство не ведеться.

Спору щодо місця проживання дітей немає, за обопільним рішенням діти залишились проживати з відповідачкою.

Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Шлюбні стосунки фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе.

За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню.

Відповідачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Вершиніна».

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.09.2002 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 733 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище «Вершиніна».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00грн.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя А.В. Біцюк