Дата документу 18.10.2017
Справа № 334/3812/17
Провадження № 2/334/2443/17
18 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Лапі М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому на праві власності належить квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78188025 від 16.01.2017 року.
Підставою переходу права власності до ОСОБА_1 є Договір купівлі продажу укладеного з ОСОБА_3, серія та номер: 57, засвідчений 16.01.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4.
Відповідно до п. 3.2.1 зазначеного договору «Продавець зобовязується зняти з реєстрації осіб, які в ній зареєстровані, не пізніше шістнадцятого березня дві тисячі сімнадцятого року.».
Проте, як стало в подальшому відомо ОСОБА_1 у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і є його особистою приватною власністю, зареєстровано місце проживання, громадянки України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія СА № 241976, виданий 29.06.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області) члена сімї (матері) попередньої власниці даного житлового приміщення ОСОБА_3
Зазначена особа фактично в квартирі не проживає з моменту укладення договору купівлі-продажу, оскільки виїхала з неї разом із своїми речами, місце її перебування наразі невідоме. В добровільному порядку з реєстраційного обліку по зазначеній адресі не знялася, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності, які зокрема полягають у тому, що він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.
Позивач у судовому засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розглядь справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, листи надсилались за її місцем реєстрації.
Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутності відповідачів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником (приватна власність 1/1) квартири (загальна площа 68.46 кв.м., житлова площа 29.3 кв.м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78188025 від 16.01.2017 року. (а.с.25)
Підставою набуття права власності ОСОБА_1 є Договір купівліпродажу квартири АДРЕСА_2, укладеного ним з ОСОБА_3, 16.01.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстровано в реєстрі за №57 (а.с.21-24).
Відповідно до п. 3.2.1 зазначеного договору купівліпродажу «Продавець зобовязується зняти з реєстрації осіб, які в ній зареєстровані, не пізніше шістнадцятого березня дві тисячі сімнадцятого року.».
Однак у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і є особистою приватною власністю ОСОБА_1 зареєстровано місце проживання, громадянки України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія СА № 241976, виданий 29.06.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області) члена сімї (матері) попередньої власниці даного житлового приміщення ОСОБА_3
Реєстрація відповідачки у зазначеній квартирі чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю, він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як розяснено у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється є членом сімї попереднього власника квартири.
Відповідач ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з відчуженням попереднім власником свого майна.
При постановленні даного судового рішення суд приймає до уваги правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року (справа №6-158 цс 14), яка відповідно до ст. 360-7 є обовязковою при застосуванні таких норм права.
Право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.
Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 69, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим приміщення,шляхом визнання ОСОБА_2такою, що втратила право користування квартирою №84 у будинку №12 по вул. Зестафонська у в місті Запоріжжя.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення надати до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення.

Суддя: Баруліна Т. Є.