АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4246/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про виселення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Котелевець А.В., Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - КП «Жилкомсервіс» про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що відповідно до п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 121/07 від 04.07.2007, є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України а також приймає від її імені рішення. Житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». В квартирі АДРЕСА_1, без належних документів мешкає ОСОБА_1, який оселився в ній на підставі договору найму жилого приміщення строком до 30.04.2009 року, який не було пролонговано. Таким чином, на теперішній час ОСОБА_1 займає вказану житлову квартиру самовільно, приписи про її звільнення ігнорує, отже позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 57, 58, 116 ЖК України, ст. 321, 387 ЦК України, просив виселити останнього з самоправно зайнятої квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Харківська міська рада вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, також вказує на те, що судом не взяті до уваги всі обставини справи, не надано оцінки усім письмовим доказам. Зокрема, зазначає, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, якого відповідач ОСОБА_1 не має, окрім того договір найму жилого приміщення був з ним укладений строком до 30.04.2009 року та пролонгований не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга Харківської міської ради задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оселився та фактично проживає з 2002 року у гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1 (на теперішній час квартира АДРЕСА_1), яке було надане йому у зв'язку з працевлаштуванням до ВАТ «Промбуд-2».

В 2003 році ОСОБА_1 звільнився з ВАТ «Промбуд-2», проте продовжував проживати у наданій йому кімнаті, а 29.04.2008 з ним було укладено договір найму жилої площі - кімнати АДРЕСА_1 строком до 30.04.2009 року, яку відповідач зобов'язався самостійно звільнити після закінчення строку договору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не зареєстрований, разом з тим з останнім, як з особою, що проживає за спірною адресою, укладено договори про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, про користування електричною енергією, які відповідач сплачує.

22.04.2008 року ОСОБА_1 було попереджено про необхідність виселення з займаної кімнати, разом з тим після цього - 29.04.2008 року між ДП «Промжитлосервіс-2» та ОСОБА_1 укладено договір найму жилої площі - кімнати АДРЕСА_1 (на теперішній час квартира АДРЕСА_1) строком до 30.04.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов'язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Крім того, при розгляді спорів, що не врегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Главою 59 ЦК України визначено правове регулювання договорів найму житла.

Якщо особа проживає у жилому приміщенні на підставі цивільно-правового договору, строк якого закінчився, то власник такого приміщення має право звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі положень цивільного законодавства.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 822 ЦК України не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про виселення ОСОБА_1 зі спірного житлового приміщення з підстав заявлених позивачем, а саме ч. 3 ст. 116 ЖК України.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом 1 інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

А.В. Котелевець