АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1414/17 Номер провадження 22-ц/786/2356/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук Л.І.

суддів Бондаревської С.М., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представників: Управління майна комунальної власності міста ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, позивачки ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади міста в особі ОСОБА_3 міської ради, треті особи ОСОБА_3 державна нотаріальна контори, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Територіальної громади міста в особі ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту проживання з ОСОБА_7 однією сімєю за адресою АДРЕСА_1, більше пяти років, а саме з 1998 року по день смерті ОСОБА_7 01.02.2016 року, та визнання права власності на спадкову квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.07.2017 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_3 більше пяти років, а саме з 1998 року по 01.02.2016 року по день смерті ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на квартиру площею 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Вказане рішення оскаржило Управління майном комунальної власності міста. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні прозову.

Вважає неналежним доказом факту проживання однією сімєю позивачки та спадкодавця ОСОБА_7 з 1998 року довідки від 04.10.2016 року ОСББ «НАШ ДІМ-21», оскільки вказана юридична особа зареєстрована лише 16.09.2009 року.

Також заперечує належність як доказу довідки Обслуговуючого кооперативу с/т «Ворскла», оскільки останній не може володіти інформацією щодо цивільного стану громадян.

Вважає сумнівною інформацію, викладену в акті мешканців будинку по вул. Н.Левицького,21 щодо спільного проживання позивачки та покійного, оскільки в цьому акті детально викладені точні дати, цифри та інша інформація (придбання побутової техніки) без зазначення джерела такої інформації.

Зазначає, що згідно довідки Управління соціального захисту населення виконкому Київської районної в м.Полтаві ради від 20.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_7 звертався щодо надання субсидій особисто 18.12.2014 року, вказавши в поданих документах, що одноосібно зареєстрований та проживає за вказаною адресою.

Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2016 року помер ОСОБА_7. /а.с.5/ Останньому належала квартира АДРЕСА_5 згідно договору міни від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 по р.№2333./а.с.6/

Згідно повідомлення Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 25.07.2016 року №1281/02-14 за заявою ОСОБА_5 18.06.2016 року відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_7 /а.с.9,11, 92-98/

Відповідно до довідки ОСББ «НАШ ДІМ-21» №375 від 04.10.2016 року померлий ОСОБА_7 дійсно з 1998 року мешкав за адресою: АДРЕСА_6 без реєстрації./а.с.12/

Із довідки №20 від 17.10.16 року, виданої обслуговуючим кооперативом с/т «Ворскла», вбачається, що ОСОБА_5 проживала у цивільному шлюбі з 1998 року з ОСОБА_7 по день його смерті, за спільні кошти придбали садову ділянку з будинком та вели на ній спільне господарство. /а.с.13/

Мешканцями будинку №21 по вул. Н.Левицького, 21 у м.Полтаві складено акт про спільне проживання однією сімєю з 1998 року позивачки з ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_7, де останній і помер. /а.с.14-15/

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили факт постійного проживання однією сімєю позивачки і померлого 01.02.2016 року ОСОБА_7 з 1998 року у квартирі позивачки, ведення спільного господарства, турботу один про одного.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що факт спільного проживання ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_7 з 1998 року по день смерті останнього є доведеним, а тому вона відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом і за нею має бути визнано право власності на спадкову квартиру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту проживання позивачки із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги вказаного факту не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та довільної на свою користь оцінки доказів, тоді як районний суд повно та всебічно зясував всі обставини справи, безпосередньо дослідив наявні у справі докази, допитав свідків, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Викладені в апеляційній скарзі заперечення щодо належності, як доказів заявленого факту, довідок ОСББ «НАШ ДІМ-21» та обслуговуючого кооперативу с/т «Ворскла» грунтуються на припущеннях щодо неможливості володіння зазначеними юридичними особами вказаною інформацією, тоді як викладені у цих довідках обставини спільного проживання однією сімєю позивачки і спадкодавця узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, а саме показаннями свідків, зі слів яких складалися зазначені довідки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач та третя особа, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, не скористалися своїм правом та обовязком щодо надання суду доказів, в тому числі тих, які б спростовували обставини, заявлені позивачкою.

Посилання в апеляційній скарзі на повідомлення Управління соціального захисту населення виконкому Київської районної в м.Полтаві ради про те, що ОСОБА_7 звернувся в управління 18.12.2014 року із заявою про надання субсидії, яка надавалася з жовтня 2014 року по лютий 2016 року та припинена у звязку з його смертю, - не спростовує доведеності юридичного факту, який суд встановив на підставі досліджених доказів.

Згідно ч.2 ст.3 CК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно визнав доведеним та встановив факт проживання позивачки із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до відкриття спадщини.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на спадкову квартиру, то колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу (стаття 1264 ЦК України).

Враховуючи положення статей 1296, 1297 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому нормами спадкового права.

Як розяснено в абзаці другому пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Матеріали цивільної справи, в тому числі матеріали спадкової справи, не містять відомостей щодо перешкод для оформлення спадщини нотаріусом, крім юридичного факту, який встановлений в судовому порядку, а отже відсутні підстави для визнання судом права власності на спадкову квартиру. Тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, ст.ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 липня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру площею 41,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_8 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в цих вимогах.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подання протягом 20 днів касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) Л.І.Пилипчук

Судді (підписи) С.М.Бондаревська

ОСОБА_16

З оригіналом згідно: ОСОБА_1