Справа № 404/1668/17
Номер провадження 2/404/1778/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, яким після уточнення своїх вимог, просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2017 року до повноліття дитини , тобто до 21 червня 2028 року; рішення суду, в частині сплати аліментів допустити до негайного виконання ( а.с. 37).

В обгрунтування позову зазначає, що в період з 07 червня 2008 року 27 травня 2016 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда . За час перебування у шлюбі, 21 червня 2010 року, у них народилася донька ОСОБА_3, яка після припинення шлюбних стосунків проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні . Домовленості після розірвання шлюбу щодо утримання дитити між ними не було. Вказує на те, що батько дитини добровільно не приймає участі у матеріальних витратах на неї, хоча і не відмовляється від обов»язку її утримувати, постійної роботи не має, проте є власником багатьох об»єктів нерухомості, тому саме заявлений нею розмір аліментів має бути стягнуто із відповідача .

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач, зокрема його представник в суді позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити, зазначивши, що відповідач є приватним підприємцем, однак доходи від зайняття підприємницькою діяльністю у нього відсутні. Щодо наявності нерухомого майна, то дійсно відповідач після розірвання шлюбу за кошти, які позичив у ОСОБА_4 , що підтверджено розпискою, купив квартиру №55, що по вулиці Михайлівська , 36 а, в місті Кропивницький за 30 000,00 грн. Розписка, яку надала сторона позивача про те, що ніби-то відповідач надав завдаток продавцю в сумі 10 000 Євро за вказану квартиру , взагалі не має до нього ніякого відношення . Крім того, відповідач має у власності комплекс будівель, який розташований в м. Світловодську , проте доходу від нього не має. Те майно, на яке посилається у позовній заяві позивачка у власності відповідача взагалі не було, та йому не належить. Разом з тим, відповідач згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн., щомісячно .

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню частково, з наступного.

Судом встановлено, що 07 червня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народилася 21 червня 2010 року донька ОСОБА_3 , яка після припинення шлюбних стосунків батьків проживає з матір»ю ( а.с. 3,10) .

Домовленість щодо утримання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутня.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 1426 грн., від 6 до 18 років становить 1777 грн.

З»ясовано, що позивачка офіційно працює, отримує заробітну платню ( а.с. 93), має у власності квартиру №2, по провулку Фортечний, 27 в м. Кропивницькому ( а.с. 90-91), в якій і проживає разом з донькою.

В свою чергу, відповідач є фізичною-особою підприємцем з 21.02.2008 року , що підтверджено Свідоцтвом №522859 ( а.с. 39), займається вирощуванням зернових та технічних культур, наданням інших комерційних послуг .

Згідно довідки №8001/10/11-23-13-04 від 12.06.2017 року , виданої заступником начальника Кропивницької об»єднаної ДПІ, за даними податкових декларацій про майновий стан і доходи, сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за період з: 01.01.2014 року по 31.12.2016 року складає- 0,00 грн. ( а.с. 56-58).

Крім того, на виконання ухвали суду Кропивницькою об`єднаною ДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 30.06.2017 року повідомлено, що згідно поданої звітності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , декларацій про майновий стан і доходи за 2014-2017 роки, сума доходу відсутня. За фізичною особою ОСОБА_2 на території обслуговування Кропивницької ОДПІ відсутні зареєстровані земельні ділянки та нерухоме майно (а.с. 66-68).

Разом з тим, ОСОБА_2 з 03.11.2016 року є власником квартири №55, що по вулиці Михайлівській, 36 а в м. Кропивницькому , згідно договору купівлі-продажу , серія та номер 2867, виданого 03.11.2016 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 ( а.с. 88-89 , 100-102 ). Вказана квартира була придбана відповідачем після розірвання шлюбу з позивачкою, на кошти в сумі 30 000,00 грн. , які ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4, що підтверджено наданою копією розписки ( а.с.103 ).

Крім того, у власності ОСОБА_2 з 23.11.2012 року знаходиться комплекс будівель, що розташований в м. Світловодськ , вул.8-го Березня, 44. Як вказував представник відповідача даний комплекс не працює, доходу відповідач від нього не має.

Іншого майна у відповідача судом не встановлено, тому твердження представника позивача про те, що відповідач є власником багатьох та різних об»єктів нерухомості по всій Україні, є помилковими. Надана копія розписки стороною позивача від ОСОБА_6, ніби-то написана 26.04.2016 року на ім»я ОСОБА_2 про отримання завдатку в розмірі 10 000,00 Євро за подальше оформлення квартири 55, що по вулиці Михайлівській, 36 а, в м. Кропивницькому ( а.с. 74) не має правового підґрунтя та не є належним доказом в справі на підтвердження доходу відповідача, та спростована останнім .

Слід зазначити, що сам дохід отримуваний фізичною особою від зайняття підприємницькою діяльністю заздалегідь не може бути стабільним і залежить перш за все від наявності чи відсутності у особи клієнтів, роду виконуваної роботи чи надання послуг та відповідно розміру оплати за ці послуги. Тобто, те що відповідач , як батько неповнолітньої дитини, є фізичною особою-підприємцем, що обумовлює нестабільність його доходу, має можливість та повинен нести витрати по утриманню дитини, що представником відповідача і не заперечувалося , однак сума визначена позивачкою є завищена , та нічим не підтверджена .

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Тому, враховуючи те , що відповідач офіційно ніде не працює, не має постійного доходу як приватний підприємець, проте є здоровим, працездатним, самозайнятою людиною, не має жодних утриманців, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку в службі зайнятості, як безробітний, та має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, при цьому, заявлений позивачкою розмір аліментів на суму 10 000 ,00 грн. є завищеним, суд вважає, що 2000,00 грн., щомісячно , батько дитини може виділяти на утримання доньки, та такий розмір аліментів, не поставить його в скрутне становище, а забезпечить мінімальний рівень для існування ОСОБА_3 .

Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд розяснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640 ,00 гривень судового збору, так як за законом позивач звільнена від його сплати та рішення допускає до негайного виконання, в частині стягнення аліментів , але у межах платежу за один місяць ( ст.367 цього ж кодексу).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3,10,11, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер- НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2017 року до 21 червня 2028 року.

Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення, в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області , через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда