Справа № 2-564/10
Провадження № 6/405/53/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі - Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання покладених на неї (боржника) зобовязань.

В обґрунтування подання старший державний виконавець зазначила, що на виконанні Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 52129088 з виконання виконавчого листа № 2-564/10 виданого 30.07.2010 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 05-101247808-Ф від 22.08.2008 в іноземній валюті в розмірі 43324 доларів США 09 центів, а також пеню за простроченим кредитом в розмірі 1326 грн. 23 коп. та пеню за простроченими процентами в розмірі 3352 грн. 42 коп., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З виконання вказаного вище виконавчого документа постановою державного виконавця від 09.09.2016 було відкрито виконавче провадження та зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію зазначеної постанови було направлено сторонам виконавчого провадження, однак, вся кореспонденція, яка направлялась на адресу боржника поверталась з відміткою «за закінченням терміну зберігання», крім того, боржник на виклики до відділу виконавчої служби не зявлялась та про причини своєї неявки не повідомляла.

Старший державний виконавець також зазначає, що в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник ОСОБА_2 постійного місця роботи та рахунків в банках немає, пенсію не отримує, має зареєстроване за нею рухоме майно, яке оголошено в розшук 06.11.2012, однак розшук майна виявився безрезультатним.

Державний виконавець також вказала, що рішення суду на теперішній час боржником ОСОБА_2 не виконане, декларація не надана, будь-яких дій, спрямованих на його (рішення) виконання боржником не здійснено.

Враховуючи ухилення боржника від виконання покладених на неї зобовязань, та з метою забезпечення виконання рішення суду державний виконавець просить тимчасово обмежити боржникаОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Заявник старший державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце проведення судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується штампом Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області з відміткою про отримання судової повістки. Причини неявки заявника суду не відомі, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 52129088, суд вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17.04. 2012, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

З матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, щона виконанні у Подільському ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 52129088 з виконання виконавчого листа № 2-564/10, виданого 30.07.2010 Ленінським районним судом м. Кіровограда на підставі рішення суду від 01.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 05-101247808-Ф від 22.08.2008 в іноземній валюті в розмірі 43324 доларів США 09 центів, а також пеню за простроченим кредитом в розмірі 1326 грн. 23 коп. та пеню за простроченими процентами в розмірі 3352 грн. 42 коп., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою старшого державного виконавця від 09.09.2016 року було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного вище виконавчого документа. Надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржником отримана не була, що підтверджується довідкою поштового відділення із зазначенням причини невручення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, боржник ОСОБА_2 вважається повідомленою про початок примусового виконання рішення, однак, остання обєктивно не була обізнана про необхідність добровільного виконання судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження - до 16.09.2016, через те, що копію вказаної постанови фактично не отримала.

В ході проведення виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадженнябуло встановлено, що боржник ОСОБА_2 постійного місця роботи та рахунків в банках немає, пенсію не отримує, має зареєстроване за нею рухоме майно, яке оголошено в розшук 06.11.2012 року, однак розшук вказаного майна виявився безрезультатним, про що зазначає заявник у поданні.

Розглядаючи подання старшого державного виконавця Зіновєвої О.В. про встановлення тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання покладених на неї судовим рішенням зобовязань, без вилучення паспортного документа, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 2 ст. 10 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення зобовязального характеру боржником не виконане та остання ухиляється від його виконання за рахунок належного їй майна і доходів.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов'язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання, як і не доведено, що боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Так, державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 будь-яких доходів, за рахунок яких остання мала б можливість виконати зобовязання, покладені на неї судовим рішенням. Відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану тощо, є об'єктивними причинами невиконання боржником самостійно зобов'язань та не свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в підтвердження оголошення в розшук зареєстрованого за боржником рухомого майна заявником надано копію постанови про розшук майна боржника від 06.11.2012 року, яка була прийнята в межах іншого виконавчого провадження № 20991575, при тому, що виконавче провадження за № 52129088, в межах якого державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, відкрите відповідною постановою від 09.09.2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах виконавчого провадження за № 52129088 державним виконавцем заходи щодо розшуку зареєстрованого за боржником рухомого майна не вживались.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття державним виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчі дії.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього судовим рішенням зобовязань.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 дійсно свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останньою зобовязань за рішенням суду і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 до виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням за виконавчим листом № 2-564/10, виданим 30.07.2010 Ленінським районним судом м. Кіровограда на підставі рішення суду від 01.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 05-101247808-Ф від 22.08.2008 в іноземній валюті в розмірі 43324 доларів США 09 центів, а також пеню за простроченим кредитом в розмірі 1326 грн. 23 коп. та пеню за простроченими процентами в розмірі 3352 грн. 42 коп., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова