АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5725/17 Справа № 185/6629/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права на спадщину та звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_4. За життя ОСОБА_4 уклав з відповідачем договір позики від 15 листопада 2013 року, у відповідності до якого ОСОБА_4, як позикодавець з однієї сторони, передав у позику ОСОБА_2, як позичальнику з другої сторони, грошові кошти у сумі 149000 грн., що еквівалентно 18648 доларів США. Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позику шляхом сплати, не пізніше 20 числа кожного місяця, щомісячного платежу у розмірі 13545 грн., з кінцевим терміном повернення до 01 листопада 2014 року. В подальшому кінцевий строк виконання зобов'язань за домовленістю сторін було визначено до 01 листопада 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, між позикодавцем та позичальником було укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка, вона, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права за договором іпотеки, оскільки у Договорі іпотеки немає пункту про те, що у разі смерті іпотекодежателя його майнові права переходять до спадкоємців.

Після настання строку виконання зобов'язань за договором позики, відповідачем кошти не повернуто. Тому, просить визнати її спадкоємцем в порядку спадкування за законом за договором позики грошей та іпотечним договором; в рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеним 15 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка утворилася станом на 28 жовтня 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 шляхом набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеним 15 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка утворилася станом на 28 жовтня 2015 року, в розмірі 298000 (двісті девяносто вісім тисяч) грн., яка складається з наступного: 149000 грн. - заборгованість за сумою позики та 149000 грн. - пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м. - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідач просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року помер ОСОБА_4, який доводився позивачу чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про одруження (а.с.14,15).

15 листопада 2013 року між ОСОБА_4, як позикодавцем з однієї сторони, та ОСОБА_2, як позичальником з другої сторони, було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позикодавець передав у позику позичальнику грошові кошти у сумі 149000 грн., що еквівалентно 18648 доларів США. Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позику шляхом сплати, не пізніше 20 числа кожного місяця, щомісячного платежу у розмірі 13545 грн., з кінцевим терміном повернення до 01 листопада 2014 року. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1329 (а.с.4).

21 жовтня 2014 року кінцевий строк виконання зобов'язань за домовленістю сторін було визначено до 01 листопада 2015 року шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень до договору позики грошей (а.с.10).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між відповідачем, як іпотекодавцем, та ОСОБА_4, як іпотекодержателем, було укладено договір іпотеки (а.с.5-9). У відповідності до умов зазначеного договору відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1. Іпотекодержатель набув право у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором позики, звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1330, а відомості про обтяження нерухомого майне внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8,9).

Як передбачено п.2.3 договору позики, в разі несвоєчасного повернення коштів позичальником, нараховується пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Відповідачем належним чином не виконувались зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим, станом на 28 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 1312244,60 грн.

Як вбачається з листа нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 25 травня 2016 року після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_3 було заведено спадкову справу. Позивач вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивача було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права померлого ОСОБА_4, оскільки у договорі іпотеки відсутній пункт, згідно якого у разі смерті іпотекодержателя його майнові права переходять до спадкоємців, та запропоновано звернутися до суду (а.с.3).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взяті на себе зобовязання по сплаті заборгованості за договором позики, виконання якого забезпечено іпотекою, а до позивача в порядку спадкування перейшли права іпотекодержателя, тому існують підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.1 та ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому, згідно із ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

У відповідності до п.6.6 Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання іпотечного договору від 15 листопада 2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання, яке міститься в цьому пункті договору.

Іпотекодавець підтвердив, що він згоден з тим, що перехід предмету іпотеки до іпотекодержателя або третьої особи у випадку, передбаченому цим пунктом договору, відбувається за його волевиявленням, яке міститься в цьому пункті, і такий перехід не потребує будь-яких додаткових узгоджень та обговорення сторонами.

Таким чином, сторони договору узгодили та передбачили позасудовий порядок набуття права власності на спірне іпотечне майно, що відповідає положенням Закону України «Про іпотеку».

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК Украни).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у справах № 6-1625цс16, № 6-2457цс16 та №6-2853цс16.

Таким чином, рішення суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає нормам матеріального права та встановленим обставинам справи, тому підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про звернення стягнення на майно скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6