АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 753/2093/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Шклянка М.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5853/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Київтранспарксервіс-1» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Київтранспарксервіс-1» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 39 311,56 грн., витрати понесені на виготовлення звіту в розмірі 850,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., судові витрати в сумі 11560,00 гривень та понесені витрати на послуги правової допомоги в сумі 5 000,00 гривень.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Київтранспарксервіс-1» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач та її представник просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що рахунки по компенсації витрат на утримання парко-місця позивач своєчасно сплачувала, але договору з відповідачем не укладала.

Під час розгляду справи доводи позивача не були спростовані відповідачем належними доказами та не було достовірно встановлено регулярність догляду, обстежень, технічних оглядів гаражного комплексу. Тому суд, на їх думку, прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, не дослідивши всі обставини справи.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довели суду причинного зв'язку між фактом залиття, діями відповідача та завданою шкодою та не надали доказів вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль Volkswagen Bora, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Для парковки та стоянки вказаного автомобіля, позивачка з 2013 року використовує гаражний бокс НОМЕР_2 в гаражному кооперативі ДП «Київтранспарксервіс-1».

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося сторонами, договору, який врегулював взаємні права та обов'язки щодо зберігання вказаного автомобіля у гаражному боксі, користування гаражним боксом, його утримання, як це передбачено типовим договором про компенсацію витрат на утримання гаражного боксу, укладено не було. (а.с.170).

З пояснень позивача слідує, що належним їй автомобілем через тривалу хворобу вона не користувалась. В період з липня місяця 2014 року по квітень 2015 року автомобіль знаходився в гаражному боксі НОМЕР_2 гаражного кооперативу відповідача.

Відповідно до висновку про результати розгляду звернень громадянина від 27.05.2015 року, 15.04.2015 року ОСОБА_4, син позивача, прийшов до гаражного боксу та виявив пошкодження лакофарбового покриття капоту, бамперу, обох крил, дверей, даху та лобового скла автомобіля (а.с.5).

Відповідно до Звіту № 881 про оцінку автомобіля Volkswagen Bora, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.6-24), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на липень 2015 року становить 21 866,00 грн. Згідно з ремонтною калькуляцією вартість ремонту автомобіля становить 39 311,56 грн.

Внаслідок виявленого пошкодження належного позивачу майна, остання неодноразово зверталась до адміністрації ДП «Київпастранспарксервіс-1» з вимогою відшкодувати завданий їй збиток (а.с.25,27,28), на що отримала відмову (а.с.26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

З наданих суду першої інстанції позивачем документів вбачається, що автомобіль позивача тривалий час знаходився у гаражному боксі НОМЕР_2 гаражного кооперативу відповідача.

Під час розгляду справи судом першої інстанції з пояснень свідка ОСОБА_5, який працював в ДП «Київтранспарксервіс-1» охоронником в спірний період, було встановлено, що в цей період жодних скарг про залиття гаражних боксів в гаражному кооперативі ДП «Київтранспарксервіс-1» не було.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2016 року призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Висновком №8631 судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2016 року встановлено, що на момент проведення огляду, покриття гаражного боксу над гаражним боксом № 340 за адресою: м. Київ, вул. Б.Гмирі, 7 замінене. Також встановлено, що причиною залиття гаражного боксу НОМЕР_2 є потрапляння води крізь стики між панелями перекриття з вищерозташованого боксу (а.с.101). Експертом зазначено, що оскільки гаражний бокс НОМЕР_2 знаходться на 2-му поверсі будівлі, а не безпосередньо під дахом, а потрапити до гаражних боксів, які знаходяться над боксом НОМЕР_2 не видалось можливим, встановити чи дійсно затікання води було саме з даху приміщення не можливо. У разі наявності слідів замокання в гаражних боксах розташованих над досліджуваним, можна буде зробити висновок, про наскрізне протікання води з даху (а.с.98-100).

З цього слідує, що ненадання судовим експертом стверджувального висновку про неналежне утримання покриття гаражного комплексу відповідачем, внаслідок чого сталося залиття гаражного боксу позивача, свідчить про недоведеність обставин, на які посилається позивач при заявленні позовних вимог, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У порушення вказаної норми процесуального права позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б підтвердили, що внаслідок неналежного утримання покриття гаражного комплексу відповідачем, сталося залиття гаражного боксу позивача та пошкодження належного їй автомобіля.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не доведено про регулярність догляду за кришею та покрівлею, системою водовідведення та зливних систем гаражних боксів, щодо обстеження та проведення технічних оглядів даних боксів, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що саме у зв'язку із залиттям з покрівлі гаражного боксу відбулося пошкодження транспортного засобу, який належить позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На думку колегії суддів наведені представником позивача доводи у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді