Справа №584/909/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Толстой О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1633/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем п'ятої черги після смерті рідної тітки ОСОБА_4 Вказує, що ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше 20 років, мала з ним спільний бюджет, вела спільне господарство, а тому відповідно до ст. 1264 ЦК України була спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті.

Просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини після смерті останнього.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

При цьому зазначає, що факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу підтверджено в суді першої інстанції. Вказує, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 6).

З довідки виконавчого комітету Новослобідської сільської ради від 07 липня 2017 року № 977 убачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4, відомості стосовно наявності заповіту від імені ОСОБА_5 відсутні (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла в АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Путивльської державної нотаріальної контори Нахабенко О.А. заведена спадкова справа № 145/2017 від 07 липня 2017 року.

ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4

Як убачається з відповіді Путивльської державної нотаріальної контори від 07 липня 2017 року № 755/02-14, ОСОБА_3 не може бути видано свідоцтво про право на спадщину щодо майна померлого ОСОБА_5, проживаючого в АДРЕСА_1, оскільки не підтверджено його родинні зв'язки з ОСОБА_4 (а.с. 12).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 не відносилася до кола спадкоємців відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, а тому встановлення факту проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не породжує для заявника жодних юридичних наслідків, відтак підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 відсутні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз'яснено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки їй необхідно оформити спадщину після смерті її тітки ОСОБА_4

Пунктами 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

За змістом ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Виходячи зі змісту зазначених положень закону, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, або якщо вона прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4, відповідно до вимог ст. ст. 529-531 ЦК УРСР, не відносилася до кола спадкоємців за законом, оскільки проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Отже, положення ЦК України 2004 року, на які посилається заявник у своїй заяві, до спірних правовідносин не застосовуються.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3, оскільки спільне проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не породжує для неї цивільних прав та обов'язків. Крім того, положеннями ЦК УРСР 1963 року не передбачено спадкоємців четвертої черги.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -