Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2762/17 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.11.1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний за рішенням суду від 26.06.2007 року. Але після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народилася донька ОСОБА_6. У квітні 2015 року відповідач пішов з сім'ї. З того часу з донькою не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не цікавиться справами дитини, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, тобто свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Посилаючись на ці обставини, просила позбавити відповідача батьківських прав на доньку і стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Андрівка, Бердянського району Запорізької області на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 грудня 2016 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Андрівка, Бердянського району Запорізької області на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та в цій частині ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України.

Ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, відповідають фактичним обставинам справи. Фактична сторона справи встановлена з додержанням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у позові про позбавлення батьківських прав є неприйнятними, виходячи з наступного.

Згідно із п. 2. ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов'язками ОСОБА_5, які б свідчили про ухилення від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Судом встановлено, що ОСОБА_5 заперечував проти позбавлення його батьківських прав, він бажає налагодити стосунки з дочкою. Ніколи не перешкоджав у виїзді дитини за кордон, на прохання позивача надавав їй всі необхідні документи.

Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що у справах про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки і піклування і надання письмового висновку щодо розв'язання спору. На органи опіки і піклування покладаються обов'язки захисту прав та інтересів дітей.

Відповідно до ст. 17 СК України орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради №01-2109/46 від 05.04.2017 року, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає недоцільним та неможливим позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.81-83)

З урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7,164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав.

Доводи позивача про необхідність отримання згоди батька на виїзд дитини за кордон не ставить під сумнів правильність висновків суду. Судом встановлено, що відповідач не створював перешкод дитині для виїзду закордон Застосування такого заходу як позбавлення батьківських прав не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадання батьком згоди на виїзд дитини за кордон, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою інших заходів, не вдаючись до позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 310/8560/16-ц

Провадження №22ц/778/2762/17 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: