Справа №333/6200/17
Провадження №2-о/333/478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

присяжних: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Кунець В.В.,

за участю прокурора Бондаренко А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_5,

заінтересованої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/6200/17 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа: ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_5 22.10.1950 р.н, що мешкає за адресою: м.Запоріжжя, вул. М.Корищенка,6.20,кв.5 знаходиться на стаціонарному лікуванні з 18.10.2017. З 2000 року страждає на параноїдну шизофренію. Багаторазово лікувалась у психіатричних стаціонарах, у клінічній картині стійка галюцінаторно-маячна симптоматика. Захворювання протікає безперервно, ремісії не якісні, сформувався дефект особистості. Є інвалідом 2 групи безстроково. За рішенням Шевченківського місцевого суду м. Запоріжжя від 19 березня 2002 визнана недієздатною, розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації м.Запоріжжя від 31 липня 2002р., опікуном призначений син хворої, ОСОБА_6. Остання госпіталізація з 10.03.16 р. по 10.11.16 р. з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, дефект змішаного типу. Згідно Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.06.16 застосовувалась примусова госпіталізація. Була оформлена в Михайлівський будинок-інтернат, звідки забрана опікуном через 2 тижні. Зі слів опікуна, психічний стан хворої останнім часом погіршився: не спить, не їсть, чує сторонні «голоси», сама з собою розмовляє. Госпіталізована за заявою опікуна як страждаюча на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. Дала згоду на госпіталізацію. оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник ОСОБА_6 не заперечував відносно задоволення даної заяви.

ОСОБА_5 не заперечувала відносно задоволення даної заяви.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.10.2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. За психічним станом не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_5 з 2000 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого вона не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.279-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_6 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, 22.10.1950р.н., яка мешкає за адресою: м.Запоріжжя, вул. М.Корищенка, 6.20, кв.5, до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-а.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Головуючий суддя: І.Й. Наумова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2