Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/6319/17
Провадження № 2-н/644/839/17
У Х В А Л А

19 жовтня 2017 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Шевченко С.В., розглянувши заяву представника Комунального підприємства «Харківводоканал» про звільнення від сплати судового збору,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 5105,36 грн.

Відповідно ч.5 ст.98 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Представником заявника подане клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В клопотанні представник заявника вказав, що Комунальне підприємство «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке надає споживачам послуги водопостачання та водовідведення та існує на кошти які надходять від споживачів на оплату наданих послуг, посилається на скрутний стан підприємства, який стався не з вини підприємства, а в наслідок певних обставин та прогалини в законодавстві, головними з яких є невідповідність тарифів за послуги які надає підприємство його дійсним витратам, зазначає про наявність безнадійної заборгованості споживачів. Крім того, вказує, що несплата споживачами вартості отриманих послуг приводить до кредиторської заборгованості і залежності підприємства від кредиторів. Підприємство у звязку з цим має кредиторську і дебіторську заборгованість. Також представник посилається на підвищення розміру належного до сплати судового збору, який підвищився з 2015 по 2017 роки.

Суд, розглянувши клопотання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно статті 82 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору, але при наявності підстав для цього.

В заяві представник заявника однобічно виклав обставини щодо стану підприємства та наявної заборгованості посилаючись на невідповідність розміру тарифів витратам підприємства, наявну безнадійну заборгованість споживачів перед підприємством, але жодним чином не відобразив, яка частина коштів надходить до підприємства від споживачів, які своєчасно і в повному обсязі сплачують за отримані послуги, та загалом не вказано, який розмір коштів надходить на рахунки підприємства з інших джерел, в тому числі шляхом стягнення заборгованості після ухвалення судових рішень через виконавчу службу або виконання таких рішень боржниками в добровільному порядку.

Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення формуються та встановлюються відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, та Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженої Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 29.11.2013 року № 253, на підставі документів та розрахункових матеріалів, наданих субєктами природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення. Рішення щодо встановлення тарифів приймаються Комісією на відкритих засіданнях шляхом всебічного та повного зясування позицій усіх учасників відкритих засідань, які проводяться після розгляду наданих заявником документів, аналізу результатів фінансово-господарської діяльності заявника відповідними підрозділами Комісії та підготовки їх пропозицій, і оформлюються постановами Комісії. Дані тарифи встановлені субєктами природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, ліцензування діяльності яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та застосовуються даними субєктами при розрахунках з усіма споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Комунальне підприємство «Харківводоканал» є таким субєктом і відповідно має право та можливість надавати такі дані. Тобто посилання представника на невідповідність тарифів є таким, що суперечить всім підставам їх призначення та процедурі їх вирахування. Суду не надано жодних обгрунтованих даних, які б підтверджували посилання представника заявника про таку невідповідність.

Крім того, суд звертає увагу, що з 30 липня 2017 року набрали чинності постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.07.2017 № 943 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141» та № 944 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26 листопада 2015 року № 2868», якими для різних категорій споживачів КП «Харківводоканал» встановлені нові тарифи, а саме: на централізоване водопостачання: споживачам, які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 2,99 грн за 1 куб.м (без ПДВ); споживачам, які не є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 7,18 грн за 1 куб.м (без ПДВ); на централізоване водовідведення: споживачам, які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 2,13 грн за 1 куб.м (без ПДВ); споживачам, які не є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 3,98 грн за 1 куб.м (без ПДВ); на послугу з централізованого постачання холодної води (з використаннням внутрішньобудинкових систем) - 7,77 грн за 1 куб.м (без ПДВ); на послугу з централізованого водовідведення (з використаннням внутрішньобудинкових систем) - 4,35 грн за 1 куб.м (без ПДВ). Вказані тарифи вводяться в дію з 14.08.2017 року. При цьому зазначено, що на зміну тарифів для КП «Харківводоканал» вплинули наступні чинники: 1) обсяги реалізації, що враховані в діючих тарифах, не змінились. Обсяги реалізації визначені річним планом ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, який погоджено директором Департаменту комунального господарства Харківської міської ради. Річний план розрахований відповідно до індивідуальних технологічних нормативів використання питної води, погоджених Директором Департаменту екології і природних ресурсів Харківської держадміністрації та в.о. завідуюча сектором у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державного агентства водних ресурсів України; 2) зросли витрати на оплату праці. Заробітна плата врахована у тарифах в установленому порядку із забезпеченням мінімальної заробітної плати та інших гарантій з оплати праці, передбачених законодавством з урахуванням положень генеральної та галузевої угод, колективного договору; 3) збільшились заплановані витрати на оплату електричної енергії: - на 0,21% з централізованого водопостачання; - на 1,27% з централізованого водовідведення. Відбулося зростання вартості електричної енергії 1 класу на 3,45% та зменшення вартості електричної енергії на 2,52% 2 класу, при цьому заплановані фізичні обсяги (кВт) використання електричної енергії змінились відносно діючої структури тарифів: - збільшились на 8 612,0 тис.кВт або на 3,52% з централізованого водопостачання; - збільшились на 2 707,0 тис.кВт або на 4,56% з централізованого водовідведення. Враховані обсяги споживання електричної енергії не перевищують обсяги, що розраховані відповідно до норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів, погоджених начальником управління паливно-енергетичного комплексу ОДА; 4) зросли витрати на амортизаційні відрахування, розраховані згідно з Податковим кодексом України; 5) інші витрати також зросли у звязку з підвищенням вартості реагентів, витрат на ремонти, паливо-мастильні матеріали, ставки податків та зборів тощо.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що з 14.08.2017 року встановлений більший розмір тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення порівняно з 2016 роком, суд вважає, що відповідно зазначеним нормативним документам, нові тарифи в достатній мірі відповідають наданим послугам та в певній мірі враховують витрати, що несе підприємство і посилання представника на протилежне не є обґрунтованим.

Суду не надано жодних документально підтверджених даних, які б свідчили, що тарифи за послуги надані споживачам підприємством є меншими за витрати, які несе підприємство і, відповідно що діяльність підприємства, яке є єдиним підприємством що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в місті, є збитковою.

Крім того, відповідно реєстру складеного Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Комунальне підприємство «Харківводоканал» є субєктом природної монополії у сфері водопостачання та водовідведення, що надає послуги з водопостачання та водовідведення в місті Харкові та Харківській області. Відповідно до інформації, розміщеної на сайті підприємства, Комунальне підприємство «Харківводоканал», є юридичною особою, має самостійний баланс, основними видами діяльності підприємства зокрема є: забір, очищення та постачання вод та каналізація, відведення й очищення стічних вод. Тобто Комунальне підприємство «Харківводоканал» є субєктом господарювання, який здійснює господарську діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу обєктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, повязаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Послугою централізованого водопостачання користуються споживачі (фізичні та юридичні особи), які мешкають та/або розташовані в межах м. Харкова.

В розумінні змісту Закону України «Про захист економічної конкуренції» послуга централізованого водопостачання є товаром. Відповідно до статті 5 Закону України «Про природні монополії» ринок централізованого водопостачання перебуває у стані природної монополії. Одним з видів діяльності Комунального підприємства «Харківводоканал», є надання послуг централізованого водопостачання. Отже, послуга централізованого водопостачання розглядається як товар, який не має замінників. Централізоване водопостачання є послугою, яка не має замінників внаслідок технологічних особливостей конкуренції на зазначеному ринку. Таким чином, товарними межами ринку є послуги централізованого водопостачання.Територіальними межами ринку є територія міста Харкова на якій розташовані мережі водопостачання, що перебувають у власності або користуванні Комунального підприємства «Харківводоканал». Враховуючи, що цей ринок перебуває у стані природної монополії, конкуренція на ньому відсутня. Приймаючи, до уваги наведене, відповідно до статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Комунальне підприємство «Харківводоканал», має ознаки монопольного (домінуючого) становища на ринку централізованого водопостачання в межах території міста Харкова на якій розташовані мережі водопостачання, що перебувають у його власності або користуванні. Жодна конкуренція на ринку централізованого водопостачання та водовідведення відсутня, як і відсутня альтернатива щодо придбання послуг централізованого водопостачання та водовідведення споживачами інакше, ніж у Комунального підприємства «Харківводоканал».

Суду не надано жодних документальних даних, що витрати підприємства становлять більш ніж кошти, які надходять підприємству. Надана суду інформація щодо дебіторської та кредиторської заборгованості свідчить лише про наявність у підприємства заборгованості, але це знову ж таки не підтверджує, що підприємство є збитковим і кошти які надходять на його баланс з різних джерел в тому числі і від споживачів позбавляють підприємство сплатити судовий збір у повному обсязі. Будь-яких бухгалтерських даних, щодо розміру коштів, які надходять до підприємства від споживачів та з інших джерел суду не надано.

Крім того, представник заявника не наголосив на певних аспектах господарської діяльності підприємства в тому числі: не вказано про наявність чи відсутність у підприємства субсидій, дотацій, не надана інформація щодо фінансування з боку органів місцевого самоврядування та не вказано, про певний порядок оподаткування послуг які надає підприємство споживачам.

Посилання на заборгованість населення перед підприємством та про наявність заборгованості інших підприємств перед Комунальним підприємством «Харківводоканал» жодним чином не відображає майновий стан підприємства.

Також суд звертає увагу, що подаючи до суду заяву про видачу судового наказу, підприємство просить стягнути з боржника, не лише суму боргу за надані послуги, але і індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми, що можна вважати своєрідним захистом законодавцем прав заявника від несвоєчасного виконання боржником своїх зобовязань передбачених законом і в певній мірі компенсації за несвоєчасні розрахунки з підприємством.

Посилання представника на необхідність підприємства виплачувати першочергові платежі, в тому числі виплачувати заробітну плату працівникам, знову таки не свідчить про неможливість оплачувати судовий збір при зверненні до суду, а лише констатує факт, про наявність деяких видів витрати, які повинно нести підприємство.

Суду не надано даних, що підприємство визнано банкрутом та не може здійснювати свою діяльність, на його рахунках відсутні грошові кошти, що загалом позбавляє його можливості здійснювати будь-які розрахунки в тому числі сплатити судовий збір.

Крім того, посилання представника на збільшення розміру судового збору порівняно з 2015 роком, є некоректним, оскільки при цьому представник заявника не зазначив, скільки разів за період з 2015 по 2017 роки здійснювалося підвищення тарифів за послуги, які надає підприємство споживачам з зазначенням обґрунтування цього підвищення у звязку з витратами, які несе підприємство, необхідністю сплачувати першочергові платежі, сплачувати вартість наданих послуг за надану електроенергію та газ, тощо.

Відповідно Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Представник заявника в клопотанні посилається на рішення Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі», яким було вказано, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Суд зауважує, що ст.82 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» передбачено можливість звільнення від сплати судового збору, про що і просить представник в клопотанні, але ж при існуванні підстав для цього. Крім того, саме норми вказаного закону є своєрідним захистом від зловживання заявниками правом на звільнення від сплати судового збору, оскільки перш за все судовий збір, згідно Бюджетного кодексу України, надходить до спеціального фонду Держбюджету, розпорядником якого є Державна судова адміністрація України, та в подальшому направляється на забезпечення здійснення правосуддя та зміцнення матеріально-технічної бази судів України. Вказані цілі, відповідно до Бюджетного кодексу, фінансуються із спеціального фонду винятково за рахунок судового збору. Це кошти, які мають цільовий характер. Даний платіж справляється з огляду на те, що розгляд кожної справи буде здійснюватися з витрачанням деяких коштів. І саме ці витрати суду має компенсувати особа, що до нього звертається. За допомогою судового збору державі частково компенсуються видатки на суди та здійснення судочинства.

Таким чином, жодного порушення прав заявника, які б перешкоджали доступу до суду за захистом свої прав або ускладнювали цей доступ суд не вбачає, і підприємство має можливість на здійснення цього права в порядку передбаченому законом після сплати судового збору в розмірі передбаченому законом.

Суд зауважує, що після розгляду заяви про видачу судового наказу сума судового збору буде компенсована боржником у разі задоволення заяви шляхом стягнення цих коштів з боржника на користь підприємства.

Таким чином, суд вважає, що представником заявника суду не надано достатньо обґрунтованих та документально підтверджених доказів на підтвердження того, що майновий стан підприємства перешкоджає йому здійснити сплату судового збору встановленого за подання судового наказу.

Суд, керуючись ст.82 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання представника Комунального підприємства «Харківводоканал» про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Шевченко