Справа № 415/3184/17
Провадження № 2/415/1292/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В., Нікульнікової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначив, що він з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 24.12.2014 рішенням Лисичанського міського суду Луганської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Лисичанського міського суду від 20.01.2016 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 25% з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Лисичанського міського суду від 29.03.2016 р. визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком ОСОБА_1. У цей час дитина зареєстрована і проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1, і знаходиться у нього на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач має можливість надати матеріальну допомогу, вона не є інвалідом, не має інших неповнолітніх дітей. У зв'язку з наведеним, просить суд звільнити від сплати аліментів, стягнутих рішенням Лисичанського міського суду від 20.01.2016 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 25% з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2, на його користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив суд розглядати справу без його участі. В судовому засіданні 09 серпня 2017 року підтримав позовні вимоги повністю, підтвердив факти, викладені в позовній заяві, та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмові заперечення в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає. Повідомила суду, що рішенням Лисичанського міського суду від 29.03.2016 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком, тобто з позивачем. В той же час, в Лисичанському міському суді перебуває на розгляді цивільна справа № 415/6670/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства. Вважає, що без вирішення справи про оспорювання батьківства, не можна взагалі розглядати справу про звільнення позивача від сплати аліментів. Оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов щодо звільнення відповідача від сплати аліментів та стягнення з неї аліментів на утримання її сина на її думку не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатні, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позову. Просила розгляд справи провести за її відсутності.

В судовому засіданні дитина ОСОБА_3 пояснив, що на даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 та не бажає проживати разом із матір'ю ОСОБА_2.

Вислухавши позивача, дитину, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

З пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 23 грудня 2000 року Новодружеською міською радою міста Лисичанська Луганської області (актовий запис № 43) шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі позивача та відповідача з 2000 до 2014 у них народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 Так, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 26.05.2017 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року про що зроблено відповідний актовий запис № 61. Батьком записаний ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно з виконавчим листом № 415/5059/15-ц, № 2/415/302/16, виданим Лисичанським міським судом Луганської області з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Новодружеська Луганської області стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25% з усіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9

Таким чином, позивач сплачував аліменти на користь дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10. Відповідачем доказів наявності заборгованості за сплати аліментів з боку позивача на користь дитини чи несплати аліментів взагалі, суду надано не було. Отже, суд доходить висновку про добросовісне виконання свого батьківського обов'язку щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області № 2/415/261/16 від 29.03.2016 року, позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення постійного місця проживання малолітньої дитини, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради Луганської області задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом і батьком ОСОБА_1. Рішення набрало законної сили 27.04.2016 року.

Згідно з довідкою від 26.05.2017 р., наданою головою вуличного комітету ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.05.2017 року проживає за даною адресою і перебуває на його утриманні.

Факт сумісного проживання ОСОБА_1 та його сина - ОСОБА_3 було підтверджено безпосередньо дитиною ОСОБА_3 в залі судового засідання, який пояснив, що на даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 та не бажає проживати разом із матір'ю ОСОБА_2.

Згідно з довідкою про прибуття до Лисичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 27 від 24.05.2017 р., наданою директором школи ОСОБА_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до школи 29.05.2017 р. і зарахований до 2 класу до Лисичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6.

Отже, позивач звернувся до суду з даним позовом про звільнення його від сплати аліментів, посилаючись на ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у зв'язку з тим, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10., на даний час проживає разом із ним.

Проживання на даний час малолітньої дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставами для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача, оскільки в даний час він самостійно (без участі відповідача) утримує та виховує сина, у зв'язку з чим суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на неможливість розгляду даної справи та невизнання заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 201 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Отже, доводи відповідача про неможливість розгляду даної цивільної справи до вирішення іншої цивільної справи між сторонами спору щодо встановлення батьківства не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Із наведеного випливає, що аліменти стягуються з того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а так як позивачем надано докази, які підтверджують проживання дитини із ним, а відповідач не заперечила той факт, що їх спільна з позивачем дитина знаходиться на утриманні позивача.

Враховуючи, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, відповідач має можливість та також зобов'язана надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Не зважаючи на те, що стягнення аліментів на користь відповідача в даний час не здійснюється, однак до 07.10.2027 року вона може реалізувати таке право, тому вимога про припинення стягнення аліментів є обґрунтованою. Крім цього, оскільки судом приймається рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, то неможливо одночасне існування права відповідача на стягнення аліментів на її користь з позивача на утримання тієї ж дитини.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 201, 208, 209, 212-215, 223, 367 ЦПК України, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 рішенням Лисичанського міського суду від 20.01.2016 р. на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25% з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА