Справа № 604/895/17
Провадження № 2/604/384/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, вказавши що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Підволочиського районного суду від 26 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому враховуючи те, що він отримує нерегулярний та мінливий дохід, немає інших утриманців, позивач просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі по 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно для належного виховання та забезпечення доньки до досягнення нею повноліття.

Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Позивач підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач, позовні вимоги визнав повністю. Крім того повідомив, що постійно бере участь в утриманні дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 травня 2009 року, який розірвано 26 березня 2012 року, що стверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області. Рішення вступило в закону силу 05 квітня 2012 року.

Під час перебування в шлюбі у сторін 07 вересня 2010 року народилася донька ОСОБА_3, яка на даний час є малолітньою, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №122092, видане 17 вересня 2010 року, місце реєстрації Терпилівська сільська рада Підволочиського району.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №422 від 04 жовтня 2017 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №423 від 04 жовтня 2017 року, виданих Скориківською сільською радою Підволочиського району, ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. До складу її сімї входять: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - мати, інвалід ІІІ групи; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - брат (не проживає за місцем реєстрації); ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 брат(не проживає за місцем реєстрації); та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, - донька, учениця Лозівської ЗОШ. Житловий будинок 1954 року будівництва, - загальна площа 58,0 кв.м., житлова 44,0 кв.м., 3 житлові кімнати; належить ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_4 належить земельна ділянка 0,13 га для ведення особистого селянського господарства. Сімя не займається тваринництвом та народними промислами.

Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, після зміни місця проживання матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дітей Відповідач не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітню ОСОБА_3, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня становить 1777 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 14, 15, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 жовтня 2017 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави 640,00 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Б. Сташків