Справа № 128/1722/17 Провадження № 22-ц/772/2540/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Сопруна В.В., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_7 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_2 таДорощук О.О. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Посилаються на те, що 15.12.2013 року померла їх мати ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Стрижавка, вул. Мічуріна, буд.№5, Вінницького району Вінницької області; земельної ділянки розміром 2.00 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_9; майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, який перебуває в пайовому фонді майна «Батьківщина», реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина», визначеного в розмірі 808 гривень, що належала ОСОБА_9; земельної частки (паю) розміром 2.51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0360519 належить ОСОБА_10, яка померла 19.11.2002 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є позивачі по справі, сини померлої, та її мати ОСОБА_6. Спадщину позивачі прийняли шляхом подачі заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк у нотаріальну контору, а ОСОБА_6 написала заяву про відмову від прийняття спадщини.

Оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачі не мають можливості, оскільки ОСОБА_8 при житті не отримала правовстановлюючих документів на спадкове майно.

20.01.005 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, земельну ділянку і майновий (пай).

Згідно заповіту від 10.12.1992 року ОСОБА_9 все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належало їй до дня смерті заповіла ОСОБА_8 і ОСОБА_11, в рівних частках. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі № 65; заповіт не змінено і не скасовано.

Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_12, яка спадщину прийняла так, як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а ОСОБА_11 не прийняв.

Спадкоємцем за законом, яка б мала право на обовязкову частку є ОСОБА_6, яка також спадщину не прийняла.

22.02.2011 року помер ОСОБА_11, спадкоємцем першої черги за законом після смерті якого є ОСОБА_5.

19.11.2002 року померла ОСОБА_10.

Згідно заповіту від 11.02.2002 року ОСОБА_10 зробила заповітне розпорядження, яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519 заповіла ОСОБА_8. Даний заповіт посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі №50.

Спадщину прийняла ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном; інших спадкоємців не має.

Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивачі не мають можливості, оскільки необхідно встановити факт постійного проживання разом із з спадкодавцем на час відкриття спадщини (ОСОБА_8 з ОСОБА_9І.), а також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_8, яка померла 15.12.2013 року на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка померла 20.01.2005 року, проживали разом.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, по 1/2 частці за кожним, на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Стрижавка, по вул. Мічуріна, буд. №5, Вінницького району Вінницької області, що складається з житлового будинку «А», прибудови «а», ганку, літньої кухні-сараю «Б», гаражу «б», погребу з шиєю «В», воріт №1, огорожі №2, хвіртки №3, воріт №4 та належав ОСОБА_9, яка померла 20.01.2005 року.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, по 1/2 частці за кожним, на земельну ділянку площею 2,00 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_4 селищної ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ВН №015574 від 20.03.2002 року ОСОБА_9, яка померла 20.01.2005 року.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, по 1/2 частці за кожним, на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що знаходиться в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина» в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, визначеного в розмірі 808 гривень, що належав на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ №510 ОСОБА_9, яка померла 20.01.2005 року.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право в порядку спадкування за законом, по 1/2 частці за кожним, на земельну частку (пай) розміром 2.51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» на території смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519 від 12.08.1997 року ОСОБА_10, яка померла 19.11.2002 року.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним на земельну частку (пай) розміром 2.51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» на території смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519 від 12.08.1997 року ОСОБА_10, яка померла 19.11.2002 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_13 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Третя особа ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та повністю покладалася при вирішенні справи та розсуд суду.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_14, а також представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області до суду не зявилися, тому відповідно до вимог ст. ст. 74,76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Разом із тим, представник ОСОБА_14 надіслала суду письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких вказує на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просила рішення залишити без змін, а рішення апеляційного суду направити на їхні адреси.

Також представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її представника, третю особу, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 15.12.2013 року померла мати позивачів - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із: житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Стрижавка, вул. Мічуріна, буд.№5, Вінницького району Вінницької області; земельної ділянки розміром 2.00 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна оцінка складає 46200 гривень (а.с. 63 - 78), державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ВН №015574 від 20.03.2002 року, виданий на імя ОСОБА_9 (а.с. 51); майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ №510, який перебуває в пайовому фонді майна «Батьківщина», реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина», визначеного в розмірі 808 гривень, що виданий на імя ОСОБА_9 (а.с. 49); земельної частки (паю), розміром 2.51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0360519 належав ОСОБА_10 (а.с. 50).

Згідно довідки ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області № 739 від 13.06.2014 року ОСОБА_8 за життя володіла, користувалася та розпоряджалася будинковолодінням № 5 по вул. Мічуріна в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області (а.с. 24).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є позивачі у справі, діти померлої, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мати померлої. Спадщину позивачі прийняла шляхом подачі заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк у нотаріальну контору, а ОСОБА_6 написала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 30).

20.01.2005 року померла ОСОБА_9 (а.с. 38), після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, земельну ділянку і майновий (пай).

Згідно заповіту від 10.12.1992 року ОСОБА_9 все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належало їй до дня смерті заповіла ОСОБА_8 і ОСОБА_11, в рівних частках. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі №65, заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 39).

Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_12, яка спадщину прийняла так, як постійно проживала разом із з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а ОСОБА_11 не прийняв; спадкоємцем за законом, яка б мала право на обовязкову частку є ОСОБА_6, яка також спадщину не прийняла (а.с. 22).

22.02.2011 року помер ОСОБА_11 (а.с. 40), після смерті якого спадкоємцем першої черги за законом є його дочка - ОСОБА_5, яка спадщину після смерті батька не прийняла, про що подала відповідну заяву (а.с. 29).

19.11.2002 року померла ОСОБА_10 в м. Сквира, Київської області (а.с. 36), яка згідно заповіту від 11.02.2002 року зробила заповітне розпорядження: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519, виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року №338 та №506 від 14 серпня 1997 року заповіла ОСОБА_8; заповіт посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_4 селищної ради Вінницького району та зареєстровано в реєстрі №50; заповіт не змінено і не відмінено (а.с. 37).

Спадщину прийняла ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном; інших спадкоємців немає (а.с. 21, 23, 25 27, 31 35, 45).

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про можливість встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній. Встановлення вказаного факту дає можливість позивачам оформити спадщину після смерті матері. Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції не відповідає з огляду на зазначене.

Відповідно до вимог частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Розглядаючи справу та повністю задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, оскільки позивачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкоємець ОСОБА_8 згідно ст. 549 ЦК України вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_10 Апелянт ОСОБА_7 в апеляційній скарзі стверджує про те, що насправді ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 не проживала, так як проживала з 1997 року і до дня смерті разом із своїм сином ОСОБА_15 (батьком ОСОБА_7В.) у м. Сквира Київської області, який прийняв спадщину на рухоме майно спадкодавця. У свідоцтві про народження ОСОБА_15 його мати записана як ОСОБА_16.

Апелянт ОСОБА_7 стверджує про те, що ОСОБА_8 не зробила жодних дій по управлінню спадщиною, а саме сертифікатом на право на земельну частку (пай) до дня своєї смерті включно (15.12.2013 року), державний акт на право приватної власності на землю не отримувала, договір оренди землі з орендарем не укладала та не отримувала орендну плату. Окрім того, ОСОБА_8 протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини не подавала. Таким чином, ОСОБА_8 не вчинила жодних дій для прийняття спадщини.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції в частині прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_10 не зазначено належних доказів вступу спадкоємця в управління спадковим майном.

Також судом першої інстанції при розгляді справи не враховано те, що згідно майнового сертифікату на підставі рішення 25 сесії 3-го скликання ОСОБА_4 селищної ради народних депутатів від 10.12.2003 року виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серія І-ВН № 044252 від 11.03.2002 року на імя ОСОБА_10.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст.ст. 1223,1268 ЦК України ( який набрав чинності з 1 січня 2004 року), не врахував того, що ОСОБА_10 померла 19.11.2002 року, а тому дійшов помилкового висновку про прийняття ОСОБА_8 спадщини шляхом вступу у правління спадковим майном. Посилання на норми ЦК УРСР (1963року) в оскарженому рішенні відсутні.

Також як вбачається з матеріалів справи (а.с. 107) рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 липня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_7

Встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме про те, що батько ОСОБА_7 ОСОБА_17 ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08.09.2008 року є рідним сином ОСОБА_19, який помер 13.06.2006 року.

Встановлено факт, що ОСОБА_15, який помер 08.09.2008 року прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини після смерті його матері ОСОБА_10, яка померла 19.11.202 року та після смерті його батька ОСОБА_19, який помер 13.06.2006 року.

Таким чином колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про права та обовязки особи яка не брала участі у справі та яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7, оскільки не встановив всіх спадкоємців та не залучив їх до часті у справі.

Крім того, як вбачається зі змісту письмової заяви представника ОСОБА_14 та додатних до неї письмових заяв ОСОБА_20 та ОСОБА_6, які також не брали участі у справі також претендують на долю земельної ділянки (пай) ОСОБА_19.

За таких обставин, колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним на земельну частку (пай) розміром 2.51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» на території смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519 від 12.08.1997 року ОСОБА_10, яка померла 19.11.2002 року, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

У іншій частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується, а тому підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що встановлено, що між сторонами у справі та особою, яка не брала участі у справі, а також особами, які не оскаржували ухвалене судове рішення, існує спір з приводу вищезазначеного спадкового майна, тому він може бути вирішений судом у разі звернення будь-кого із них до суду з відповідним позовом.

Таким чином, перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів переконана, що судом першої інстанції при розгляді даної справи в частині оскаржуваного рішення допущено порушення вимог як матеріального так і процесуального закону, належним чином не перевірено доводи позову, не наведено достатніх мотивів прийнятого ним рішення, а тому суд дійшов неправильного висновку про повне задоволення даного позову.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування матеріального або процесуального права.

Зазначені в сукупності обставини, свідчать про неповне зясування судом обставин по справі, неналежну оцінку судом усіх наявних у матеріалах справи доказів, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині позовних вимог і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні, а в решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним на земельну частку (пай) розміром 2.51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» на території смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0360519 від 12.08.1997 року ОСОБА_10, яка померла 19.11.2002 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В решті рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_21

Судді : /підпис/ ОСОБА_22

/підпис/ ОСОБА_23

Згідно з оригіналом: