АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/6977/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/3811/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в зв'язку зі смертю його батька ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1. 08 вересня 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після батька, а 02 вересня 2016 року дізнався про те, що вказану квартиру продано його матір'ю ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 Посилаючись на те, що квартиру було придбано його батьками в період шлюбу, у зв'язку з чим вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, з моменту відкриття спадщини йому належить в порядку спадкування за законом 1/6 частина вказаної квартири, позивач просив визнати недійсним укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2,

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за реєстр. № 3513. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судовий збір по 275,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що позивачем не було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, а тому він не набув права власності на спадкове нерухоме майно і не має права вимагати визнання договору недійсним, оспорюваний ним правочин укладено з додержанням вимог ст. 203 ЦК України, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2002 року ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 90-91).

На час укладання вказаного договору ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, зареєстрованому 11 червня 1961 року (а.с. 103 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю від 20 червня 1969 року, що діяв на час укладання договору купівлі-продажу, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Отже, спірне нерухоме майно є об'єктом права спіль ної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у рівних частинах .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а.с. 108).

Після смерті ОСОБА_6 у встановлений законом строк до нотаріуса звернулися ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, син спадкодавця - ОСОБА_8 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 (а.с. 7).

15 серпня 2016 року. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО договір купівлі-продажу, за умовами якого право власності на квартиру АДРЕСА_4 перейшло до ОСОБА_2 (а.с. 51-52).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності батьку позивача ОСОБА_6 та матері ОСОБА_4, він у встановлений законом строк прийняв спадщину у вигляді 1/6 квартири, а тому наявні встановлені законом підстави для визнання правочину щодо відчуження спірного нерухомого майна недійсним.

Проте повністю погодитися із такими висновками суду не можливо з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Оскільки 08 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуєвої О.Д. із заявою про прийняття спадщини, він прийняв спадщину після померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_6

Відповідно до ст.ст. 656, 658 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків,встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За приписами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статей 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, встановивши, що на час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 належало лише 5/6 частин квартири, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору в цілому. Оскільки продавцю не належала 1/6 частини квартири, саме в цій частині договір купівлі-продажу від 15 серпня 2016 року має бути визнаний недійним.

За таких обставин апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в суді першої інстанції по 42 грн. з кожної, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 586 грн. 67 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним в 1/6 частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за реєстр. № 3513.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір по 42 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 586 грн. 67 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова