Справа № 307/1255/17
Провадження № 2/307/916/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Плиска Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що 18.01.2017 р., о 23-й год., на вул. Шевченка у с. Ганичі, водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом "Daewoo Lanos TF69Y", н/з НОМЕР_2, під його керуванням, яким він користується на підставі доручення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Свого страхового полісу відповідач йому не надав.
Постановою Тячівського районного суду від 27.02.2017 р., яка набрала законної сили 09.03.2017 р., ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненому ДТП та на нього було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грв.
Відповідно до звіту № 53/3 від 22.03.2017 р., вартість матеріального збитку завданого автомобілю НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова SUPTF69YD7W357098, у результаті ДТП, яка мала місце 18.01.2017 р. становить 7753.81 грв.
Також, у відповідності до квитанції до прибуткового касового ордера № 53 від 22.03.2017 р., він оплатив 750 грв. за автотоварознавче визначення автомобіля НОМЕР_4.
Представник позивача у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву в якій просить розглядати справу в її відсутності та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2017 р., о 23-й год., по вул. Шевченка у с. Ганичі, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, та у порушення п. 10.1 ПДР, не впорався з керуванням і виїхав зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Daewoo Lanos", н/з НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Тячівського районного суду від 27.02.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на нього стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Постанова набрала законної сили 03.03.2017 р.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, встановлений постановою суду від 27.02.2017 р. факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль, яким користувався позивач, зазнав механічних пошкоджень та вина у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідача ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-ІV від 01 липня 2004 року проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач звернувся до оцінювача-автотоварознавця ОСОБА_3 з приводу визначення вартості матеріального збитку, заподіяного йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту № 53/03 від 22.03.02017 р. визначення суми нанесеного збитку та вартості відновлювального ремонту внаслідок пошкодження КТЗ, вартість нанесеного збитку заподіяного власнику транспортного засобу "Daewoo Lanos TF69Y", н/з НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова SUPTF69YD7W357098, внаслідок ДТП, становить 7753.81 грв.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 53 від 22.03.2017 ОСОБА_1 сплатив 750 грв. за послуги оцінки ТЗ.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи положення наведених вище правових приписів та встановлені у ході судового розгляду обставини, зважаючи на відсутність відомостей про здійснення відповідачем страхування своєї цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.01.2017 р.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 850.38 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 61, 197, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1187, 1188, 1192 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешк. с. Ганичі, вул. Шевченка, № 156, Тячівського району, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешк. с. Крива, вул. Гагаріна, № 36, Тячівського району, вісім тисяч пятсот три гривні 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вісімсот пятдесят гривень 38 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.