АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2141/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 місцевої прокуратури на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позов до ОСОБА_8 про поділ спадкового майна.

05 січня 2017 року сторони подали до суду заяву про визнання мирової угоди та закриття провадження.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2017 року визнано мирову угоду між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за умовами якої: за ОСОБА_7 визнається право власності на земельну ділянку площею 2.64га, яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради, згідно державного акту серії ЧР № 019475 від 19.08.2003 року належну ОСОБА_9; майновий пай в СТОВ «Правда» в с. Куцівка Смілянського району розміром 2224 грн., або 0.211 відсотків, згідно свідоцтва серії ЧЕ-ХІІІ № 192504 від 01 жовтня 2002 року, належну ОСОБА_9

ОСОБА_7 сплатив ОСОБА_8 до підписання мирової угоди компенсацію в розмірі 10 000 грн. за її частку в спадковому майні, яке залишилось після смерті ОСОБА_9

Сторони відмовляються від взаємних претензій стосовно понесених судових витрат.

Провадження по справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 місцева прокуратура просить ухвалу суду скасувати як постановлену із порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до п.4 ч.1 статті 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір, що вказана мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Проте такі висновки суду не відповідають нормам процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про поділ спадкового майна, в якому просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2.64 га, яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради, згідно державного акту серії ЧР № 01475 від 19.08.2003 року та на майновий пай в СТОВ «Правда» в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області розміром 2 224 грн. , або 0.211 відсотків, згідно свідоцтва серії ЧЕ-ХІІІ № 192504 від01.10.2002 року, належних ОСОБА_9, виходячи із того, що 08 січня 2006 року померла ОСОБА_9, після смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняв, подавши до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Нотаріально спадщину оформити не зміг, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Судом встановлено, що сторони по справі являються спадкоємцями за законом четвертої черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

В матеріалах справи знаходиться довідка виконавчого комітету Куцівської сільської ради Смілянського району № 128/2-15 від 22.12.2016 року, яка підтверджує проживання сторін по справі разом з ОСОБА_9 без реєстрації з 2000 року і до дня смерті ОСОБА_9

ОСОБА_6 державної нотаріальної контори № 2567/02-14/ від 23.12.2016 року повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернувся позивач, ОСОБА_7

Проте в матеріалах справи відсутня докази звернення сторін до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

З наведеного вбачається, що у сторін відсутній спір про право, який потребує захисту в судовому порядку.

Сторони по справі за відсутності спору про право, яке підлягає судовому захисту, подали заяву про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі,

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору. Не може визнаватися судом мирова угода, яка порушує права, свободи й охоронювані законом інтереси інших осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Вказана мирова угода містить домовленість сторін щодо прав та обовязків на предмет спору, які сторонами не набуто, оскільки ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про визнання права власності, а тому лише після вирішення питання щодо набуття права власності у сторін виникнуть права та обовязки на предмет спору.

Крім того, в мировій угоді міститься положення про сплату ОСОБА_7 відповідачці ОСОБА_8 10 000 грн. компенсації за належну їй частку у спадковому майні, що не є предметом позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що мирова угода, укладена між сторонами не суперечить закону, укладена в інтересах сторін, стосується прав та обов'язків лише сторін, предмета позову, не порушує прав інших осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 місцевої прокуратури задоволити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2017 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :