Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1757/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Кіселика С.А.

Суддів: Авраменко Т.М., Черненко В.В.

За участю секретаря: Двоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - адвоката Лінчевського Д.Ю та ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 третя особа Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Корчак Людмила Василівна про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна в натурі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що проживав однією сім'єю з ОСОБА_8 з 07.12.1983 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після її смерті відкрилась спадщина на спірне майно, а саме на квартиру АДРЕСА_5 грошовий вклад в відділенні «Укрсоцбанк», легковий автомобіль марки «Кіа-Карінс», державний номерний знак НОМЕР_1, кафе «ІНФОРМАЦІЯ_4» та земельна ділянка в садовому товаристві «Будівельник», ділянка НОМЕР_2, будівельні матеріали та роботи використані для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в Кіровоградському міському товаристві садоводів любителів «Будівельник» на земельній ділянці НОМЕР_3 вартістю 185304,80грн. та визнати за ним право власності на 1/2 частину даних будівельних матеріалів та робіт.

Померла заповіт не залишила.

ОСОБА_9 своєчасно, в передбачений законом строк, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

ОСОБА_3 та ОСОБА_10 - дочки померлої, на належну їм частку в спадковому майні не претендують, та в передбачений законом строк в нотаріальну контору подали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_8 як за законом, так і за заповітом не має.

07.12.1983 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, 20.09.1999 року шлюб було розірвано з метою поїздки за межі країни. При цьому, незважаючи на наявність свідоцтва про розірвання шлюбу, по день смерті, він постійно проживав однією сім'єю з ОСОБА_8 в АДРЕСА_6, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проявляли подружні відносини перед третіми особами, були пов'язані спільним побутом. Крім того, постійно проявляли турботу один про одного та підтримували морально один одного в скрутні часи. Під час спільного проживання з ОСОБА_8 за спільні кошти придбали різні речі побутового призначення, автомобіль, кафе, дачний будинок та здійснювали вкладення спільних коштів на депозитний рахунок в банку.

Під час перебування в шлюбі з ОСОБА_8 за спільні кошти придбали земельну ділянку НОМЕР_3, розташовану в Кіровоградському міському товаристві садоводів-любителів «Будівельник». Після реєстрації шлюбу, в 1983 році, за рахунок спільного сімейного бюджету, був побудований садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в садовому товаристві «Будівельник» на земельній ділянці НОМЕР_3. Роботи по будівництву садового будинку з гаражем та мансардою виконував самостійно, матеріали для його будівництва були придбані за рахунок спільного сімейного бюджету. Окрім того, власними силами була виконана прибудова - літної кухні, бані, вбиральні, 2-х сараїв та вигрібної ями. Вказана обставина об'єктивно підтверджується довідкою Кіровоградського міського товариства садоводів-любителів «Будівельник» від 16.03.2017 року. Вище вказаний садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами не зданий в експлуатацію, тому просить визнати право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та робіт, вартість яких визначена відповідно до висновку експертного дослідження № 114 і становить 185304 грн. 80 коп. Так як спірне майно придбали, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, то воно є спільною сумісною власністю.

За час спільного сумісного проживання з ОСОБА_8, за рахунок спільного сімейного бюджету, було набуте майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: квартира АДРЕСА_7, придбана 26.09.2005 року, вартістю - 678082грн., легковий автомобіль марки «Кіа-Карінс», державний номерний знак НОМЕР_1, придбаний в 2007 році вартістю - 183328 грн., земельна ділянка НОМЕР_2 в товаристві «Будівельник»- 19569 грн., кафе «ІНФОРМАЦІЯ_4», грошові вклади в відділенні «Укрсоцбанк». Всі правовстановлюючі документи на спільно придбане майно були оформленні на ім'я дружини - ОСОБА_8, а тому просив задовольнити позов повністю.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Корчак Людмила Василівна про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна в натурі, задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_6, постійно проживав з ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_8: легковий автомобіль марки «Кіа-Карінс», державний номерний знак НОМЕР_1, придбаний в 2007 році вартістю 183328 грн., грошові вклади в відділенні «Укрсоцбанк» в розмірі 15760,78 доларів США .

Визнано право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину легкового автомобіля марки «Кіа-Карінс», державний номерний знак НОМЕР_1, 1/2 частину грошових вкладів в відділенні «Укрсоцбанк» в розмірі 15760,78 доларів США.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 3036,46грн. по 1012,15грн. з кожного .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційними скаргами.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають що рішення в частині задоволення позову щодо встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання автомобіля та грошових вкладів спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину автомобіля та грошових вкладів, незаконними та необґрунтованим, немотивованим та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм права.

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при розгляді цивільної справи по суті зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, допустив порушення норм матеріального права, та не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - адвоката Лінчевського Д.Ю. підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 відхиленню, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль «Кіа - Карінс» та грошові вклади у відділенні «Укрсоцбанк» у розмірі 15760,78 доларів США та визнання за ОСОБА_6 права власності на їх ? частину не відповідає.

Задовольняючи позов в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль «Кіа - Карінс» та грошові вклади у відділенні «Укрсоцбанк» у розмірі 15760,78 доларів США та визнання за ОСОБА_6 права власності на їх ? частину, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_8 у розглядуваний судом період - з 01.01.2004 року по день смерті, знайшов своє підтвердження в суді.

При цьому, суд послався на покази свідка, яка в свою чергу посилалась на інформацію, яку вона отримала від ОСОБА_8

Колегія суддів із таким висновком суду не погоджується оскільки він не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності жінки та чоловіка які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою визначається не тільки фактом придбання його у цей період, а і спільністю їх участі коштами або працею в набутті майна. А отже, суд має встановити не тільки факт набуття майна під час спільного проживання однією сім'єю, але і той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця.

Тобто, критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності жінки та чоловіка які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 74 Сімейного кодексу вважається правильно застосованою.

Матеріали справи не містять жодного доказу який би надав суду можливість прийти до висновку, що автомобіль «Кіа - Карінс» було придбано за спільні кошти позивача та ОСОБА_8, а грошові вклади у відділенні «Укрсоцбанк» у розмірі 15760,78 доларів США є їх спільними накопиченнями.

Крім того, як зазначалося вище, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 з 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8

ОСОБА_8 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9

Квартира, в якій було зареєстровано позивача, з 2002 року по 09 липня 2014 року, належала ОСОБА_8 , яка у своїй заяві, поданій до нотаріуса при укладенні із ОСОБА_6 договору купівлі - продажу цієї квартири, зазначила, що як на момент придбання цієї квартири, тобто у 2002 році так і на момент продажу цієї квартири ОСОБА_6 - 9 липня 2014 року, у шлюбі не перебувала та не проживала і не проживає ні з ким однією сім'єю без укладення шлюбу (т.1 а.с.124).

В свою чергу ОСОБА_6, у аналогічній заяві зазначив, що дану квартиру він придбаває самостійно і у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах він не перебуває (т.1 а.с. 125).

При придбанні ОСОБА_8 квартири за адресою: АДРЕСА_10 у своїй заяві, ОСОБА_8 стверджувала, що станом на 26.09.2005 року вона в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах, які витікають із спільного проживання та ведення спільного господарства не перебувала (т.1 а.с.161).

Суд першої інстанції на вищезазначені власні заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уваги не звернув, оцінки їм не надав і дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання факту їх проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_8

Надані позивачем фотознімки колегія суддів не може прийняти як належний та допустимий доказ для підтвердження факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім'єю. Дані світлини можуть підтверджувати факт збереження між колишнім подружжям нормальних дружніх відносин.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а із наданих суду доказів лише заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які були подані нотаріусу, несуть в собі інформацію, яка виходить безпосередньо від осіб щодо яких ставиться питання про проживання однією сім'єю, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_8

За таких обставин, рішення суду в цій частині та в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові про визнання факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_8

В іншій частині колегія суддів вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є такими, що не спростовують правильних висновків суду.

Так, позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя будівельні матеріали та роботи використані для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_11 та визнати за ним право власності на ? частку будівельних матеріалів та робіт використаних для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами який розташований в АДРЕСА_11

Досліджуючи дане питання колегія суддів відмічає, що поділу може підлягати майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, роботи ж використані для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами не є таким майном.

За вказаних позивачем обставин, при доведеності, останній міг ставити питання щодо компенсації йому вартості зазначених робіт.

Таким чином, ставлячи питання щодо визнання за позивачем право власності на ? частку робіт використаних для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами який розташований в АДРЕСА_11, ОСОБА_6 обрано не належний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, ставлячи питання про визнання за ним право власності на ? частку будівельних матеріалів використаних для будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами який розташований в АДРЕСА_11, позивач не надав суду переліку цих будівельних матеріалів, даних про їх вартість, доказів, що вони були використані при будівництві садового будинку та господарських будівель, доказів того, що дані будівельні матеріали придбані за спільні кошти.

Колегія суддів не приймає як допустимий доказ висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно - технічного дослідження № 114 від 22.03.2017 року, оскільки дане дослідження проведено із порушенням правил та методики його проведення, здійснено за відсутності відповідачів, без огляду внутрішніх приміщень садового будинку та господарських будівель, рік будівництва досліджуваних об'єктів зазначено зі слів позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 липня 2017 року - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - адвоката Лінчевського Д.Ю. на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 липня 2017 року задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 липня 2017 року в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль «Кіа - Канаріс» та грошові вклади у відділенні «Укрсоцбанк» у розмірі 15760,78 доларів США та визнання за ОСОБА_6 права власності на їх ? частину, та в частині стягнення судового збору, скасувати.

ОСОБА_6 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 третя особа Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Корчак Людмила Василівна про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль «Кіа - Канаріс» та грошові вклади у відділенні «Укрсоцбанк» у розмірі 15760,78 доларів США та визнання за ОСОБА_6 права власності на їх ? частину, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : С.А.Кіселик

Судді : Т.М.Авраменко

В.В.Черненко