У Х В А Л А

"23" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Наумовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав і обов'язків покупця,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває означена цивільна справа.

У судовому засіданні позивач заявив відвід судді, мотивуючи тим, що є інші обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

Зокрема зазначив, що відмовляючи у забезпеченні позову 19.08.2017 року та 05.09.2017 року суддя діяв на користь відповідача 3 ОСОБА_4 Також суддя не скористалась правом передбаченим ч. 4 ст. 153 ЦПК України і не вимагала від позивача забезпечення позову заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову. На думку позивача, суддя не вивчила матеріали справи при вирішенні питання відкриття провадження у справі, оскільки в ухвалі суду від 19.08.2017 року якою відмовлено у забезпеченні позову ОСОБА_1 вказано, що заява про забезпечення позову подана одночасно із позовною заявою, проте позов було подано 01.08.2017 року, а заяву про забезпечення позову 07.08.2017 року. Позивач вважає, що судом безпідставно було залишено його позовну заяву без руху 03.08.2017 року, чим надано відповідачу 3 перевагу. Також ОСОБА_1 вказує, що судом було постановлено ухвалу від 03.08.2017 року про залишення позову без руху заднім числом, оскільки про номер судового провадження та головуючого у даній справі він дізнався 07.08.2017 року. Крім того посилається, що Ухвала про відкриття провадження у справі від 19.08.2017 року була направлена судом на адресу позивача через місяць після її постановлення, що не відповідає вимогам ЦПК України. Ще одним доводом, на який позивач посилається заявляючи відвід головуючому, є те, що суддею в ухвалі суду від 21.08.2017 року зроблено посилання на доказ, який не було долучено позивачем до заяви про забезпечення позову, що на його думку, свідчить про самостійне збирання судом додатків до поданої ним заяви про забезпечення позову. Позивач вказує, що відмова судом у його заявах про забезпечення позову свідчить про небажання судді допускати можливість ухвалення судом рішення про задоволення поданого ним позову. Крім того, позивач вказує, що при вирішенні судом аналогічної заяви про забезпечення позову, у справі в якій він не входить до складу осіб, які беруть участь у справі, головуючим було задоволено вимоги про забезпечення позову, а у поданій ним заяві, - безпідставно відмовлено.

Вищенаведене, на думку позивача, свідчить про упередженість суду, що зумовило його звернення із заявою про відвід головуючого.

Більше того, позивач зазначає, що у разі незадоволення його заяви, він буде змушений звертатись зі скаргою до Вищої Ради Правосуддя для порушення дисциплінарного провадження відносно судді.

З огляду на означене просив про задоволення заяви про відвід.

Вислухавши заяву про відвід позивача, який її підтримав, відповідача ОСОБА_4 та її представника, які проти відводу заперечували, оскільки, на їх думку, підстав для відводу головуючого не має, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений ч. 3 ст. 11-1 цього Кодексу.

Доводи, якими позивач обґрунтовує заявлений головуючому у даній справі відвід, фактично зводяться до не згоди з ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2017 року, 21.08.2017 року, 05.09.2017 року, якими відмовлено у його заявах про забезпечення позову у виді арешту на 19/100 частин квартири, АДРЕСА_1.

Разом з тим, вказані ухвали суду можуть бути оскаржені до Апеляційного суду м. Києва, та строк і порядок їх оскарження роз»яснено позивачу в резолютивних частинах означених ухвал суду, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, не згода із судовими рішеннями є підставою для їх оскарження у встановленому законом порядку. Проте не є обставиною , яка викликає сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

Посилання позивача, що судом надано відповідачу 3 перевагу, є надуманими і такими, що не відповідають дійсності.

Доводи ОСОБА_1, що головуючим у справі в ухвалі суду від 21.08.2017 року зроблено посилання на доказ, який не було ним долучено до заяви про забезпечення позову, що на його думку, свідчить про самостійне збирання судом додатків до поданої ним заяви про забезпечення позову є такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки через канцелярію суду 21.08.2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення доказів, разом із долученими до неї документами (а.с.48-50), яка була передана судді. Заява про забезпечення позову була розглянута судом в день її надходження із наданням оцінки доказам, які були до неї приєднані.

Доводи позивача, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову з аналогічних підстав і на підставі аналогічних доказів, судом було задоволено заяву про забезпечення позову, не відповідають дійсності і є надуманими, оскільки позивач не входив до складу осіб, які приймали участь у тій справі, і висновки його не ґрунтуються на матеріалах справи.

Щодо тверджень про безпідставно постановлено ухвалу суду від 03.08.2017 року про залишення позову без руху і надання строку на їх усунення, а також постановлення даної ухвали судом заднім числом, то такі твердження є також надуманими і безпідставними, оскільки справа у провадження судді була передана 03.08.2017 року і питання щодо відкриття провадження у такій справі вирішувалось судом в день надходження позовної заяви, де після вивчення матеріалів було прийнято відповідне рішення. Слід відзначити, що питання забезпечення позову вирішувалось судом 19.08.2017 року, після усунення позивачем недоліків, на виконання ухвали про залишення позову без руху. А тому, станом на день постановлення Ухвали суду про відкриття провадження у справі від 19.08.2017 року містилась позовна заява та заява про забезпечення прозову, яка розглядалась одразу після вирішення питання відкриття провадження у справі.

Відносно відправлення ухвали суду про відкриття провадження у справі через місяць після її постановлення, то слід зазначити, що провадження у справі було відкрито 19.08.2017 року та справу призначено до судового розгляду на 23.10.2017 року. Отримано позивачем вказану ухвалу суду 19.09.2017 року. Таким чином, судовий виклик позивача вручено з таким розрахунком, що ОСОБА_1 мав достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, що відповідає вимогам ч.4 ст. 74 ЦПК України.

Щодо того, що суддя не скористалась правом передбаченим ч. 4 ст. 153 ЦПК України і не вимагала від позивача забезпечення позову заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, то варто відзначити, що суд при вирішенні питання забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, керувався нормами ст.ст. 151-153 ЦПК України та постановив вмотивовану ухвалу.

Таким чином, доводи позивача, якими він обґрунтовує заяву про відвід головуючого є надуманими, безпідставними і необґрунтованими, оскільки відсутні будь-які обставини, які можуть вплинути на об»єктивність та неупередженість суду.

А відтак, заява позивача про відвід головуючогозадоволенню не підлягає, оскільки вона не обґрунтована а ті підстави, на які він посилається не є підставами для відводу судді, у розумінні ст. 20 ЦПК України.

Враховуючи викладене підстав для задоволення відводу судді не вбачається.

Керуючись ст. 20, 24, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заявленого відводу судді - відмовити.

Суддя: