Справа № 158/1179/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1296/17 Категорія: 2 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

секретар Галицька І. П.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Царство Нептуна», фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державний реєстратор Ківерцівської райдержадміністрації, Жидичинська сільська рада, про скасування права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2017 року, -

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Царство Нептуна», фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору -Державний реєстратор Ківерцівської райдержадміністрації, Жидичинська сільська рада, про скасування права власності на нерухоме майно - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення господарського суду Волинської області від 17 жовтня 2011 року із змінами, внесеними ухвалою цього суду від 07 листопада року, яке набуло законної сили, в рахунок погашення заборгованості ТзОВ «Задимлянка» перед фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 у розмірі 427 111, 33 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки : кіоск (В-1), загальною площею 5,6 кв. м, котельню (б), загальною площею 29,1 кв. м., склад (Б-1), загальною площею 155,8 кв. м., виробничий цех (А-1), загальною площею 190,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ТзОВ «Задимлянка», шляхом визнання за підприємцем ОСОБА_4 права власності на вказані об'єкти нерухомого майна ( т. І а.с.27-29).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію від 22.12.2011 року на підставі рішення Господарського суду Волинської області від 17.10.2011 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на котельню (б) загальною площею 467 кв. м по АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності зазначено рішення господарського суду Волинської області від 17.10.2011 року ( т. І а.с.15)

Разом з тим, із зазначеного рішення суду вбачається, що господарський суд визнав право власності ОСОБА_4 на котельню (б) площею 29.1 кв. м, а не площею 467 кв. м.

В ході виконання рішення Ківерцівського районного суду від 11.10.2010 року про стягнення з ТзОВ «Задимлянка» на користь ОСОБА_3 423 757,92 грн., 14.09.2012 року державним виконавцем ВДВС Ківерцівського РУЮ у Волинській області складено акт опису і арешту майна, а саме: добудованої будівлі виробничих та офісних приміщень (Б-2), загальною площею 467 кв.м. по АДРЕСА_1 та 01.04.2013 року - акт опису і арешту майна, а саме: кіоску (В-1), загальною площею 5,6 кв.м., за тією ж адресою.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.08.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Задимлянка», відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14.10. 2014 року визнано за ОСОБА_4 право власності на добудовану до приміщення котельні б будівлю виробничих і офісних приміщень б-2 загальною площею 467 кв. м та кіоск В-1, реконструйований під виробничі приміщення з магазином і прохідною, загальною площею 101.2 кв. м. по АДРЕСА_1 (т.І а.с.167)

Також апеляційним судом встановлено, що на підставі цього рішення 04.11.2014 року проведено реєстрацію права власності ОСОБА_4 на приміщення, виробничі приміщення з магазином і прохідною В-1 по АДРЕСА_1 загальною площею 101.2 кв. м ( т. І а.с. 133).

На підставі акту прийому-передачі майна до статутного фонду ТзОВ «Царство Нептуна» від 27.11.2014 року ОСОБА_4, будучи одним із засновників цього товариства, передав до статутного фонду котельню б-2 площею 467 кв. м., та виробничі приміщення В-1 площею 101.2 к. м ( т. І а.с. 143, 175, 177).

Після цього державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на ці приміщення за ТзОВ «Царство Нептуна» та видані свідоцтва про права власності (т.І а.с. 156-158, 185-186).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2015 року судові рішення, які стали підставою для реєстрації права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно скасовані, справа передана на новий судовий розгляд ( т. І а.с.38-41).

При новому розгляді справи позов ОСОБА_4 на підставі поданої ним заяви залишено без розгляду ( т. І а.с.52).

З мотивувальної частини ухвали ВССУ справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Задимлянка», відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту вбачається, що підставою для скасування судових рішень, які подавались ОСОБА_4 для реєстрації права власності стало те, що будівля виробничих та офісних приміщень по АДРЕСА_1 не прийнята в експлуатацію у встановленому порядку і право власності на неї не оформлено.

З мотивувальної частини рішення Господарського суду Волинської області від 17.10.2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Задимлянка» про звернення стягнення на предмет іпотеки вбачається, що судом встановлено факт реконструкції та перепланування спірних об'єктів нерухомого майна котельні (б) площею 29.1 кв. м. під виробничі приміщення площею 467.0 кв. м, а кіоска В-1 площею 5.6 кв. м. під виробничі приміщення площею 101.2 кв. м ще попереднім власником - ТзОВ «Задимлянка» та зазначено, що цьому підприємству відмовлено у реєстрації права власності на реконструйовані приміщення з підстав здійснення будівництва без належних дозволів і технічної документації. Тобто, це будівництво було самочинним. Саме тому господарський суд не звертав стягнення на об»єкти самочинного будівництва та не передавав приміщення площею 101.2 квю м. та площею 467.5 кв. м. у власність ОСОБА_4.( т. І.а.с. 28).

Із змісту позовної заяви та уточненої позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що остання вважає порушеними свої права у зв'язку з реєстрацією права власності на спірні приміщення плошею 467 кв. м. та 101,2 кв. м., оскільки на все майно ТзОВ «Задимлянка», у тому числі і будівельні матеріали, які були вкладені у самочинне будівництво, був накладений арешт з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ТзОВ «Задимлянка» перед нею ( т. І а.с. 2-6, т.ІІ а.с. 99-102).

Реєстрація права власності на спірні об'єкти проведена Державним реєстратором прав на нерухоме майно.

Способи захисту права особи визначені статтею 16 ЦК України. Також норми цієї статті передбачають можливість захисту цивільного права чи інтересу іншим способом, ніж передбачено у цій статті, який встановлено договором або законом. Однак закон не передбачає такого способу захисту права, як скасування права власності на майно з підстав і за обставин, зазначених позивачем.

Разом з тим будь-яких вимог до державного реєстратора позивач не заявляла, рішень чи дій реєстратора в установленому законом порядку не оскаржувала.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач обрав невірний спосіб захисту свого права.

Помилкове посилання суду на положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку», яка не підлягає до застосування при вирішенні цього спору, та помилкове тлумачення резолютивної частини господарського суду щодо набуття ОСОБА_4 права власності на спірні об'єкти зазначеної у Державному реєстрі речових прав площі за рішенням господарського суду Волинської області не впливає на правильність ухваленого рішення, яким у позові відмовлено.

Доводи апеляційної скарги позивача, які зводяться до тлумачень рішень судів, постановлених у справах щодо спірного майна, апеляційним судом не спростовуються, оскільки вони є правильними, а правовий висновок Верховного Суду України у справі № 3-82гс11 від 19.09.2011 року не може вплинути на вирішення указаного спору у зв'язку з тим, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права.

При цьому слід зазначити, що записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частини перша та друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у зв'язку із скасуванням судового рішення про визнання права власності на майно за ОСОБА_4 заінтересована особа не позбавлена права звернутися до реєстратора про вчинення відповідних дій.

В апеляційній скарзі процитовано положення ч.І ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", якою визначені підстави для державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також пункт 37 Постанови КМ України від 17.10.2013 року № 868, що передбачає перелік документів, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Тобто, ці правові норми визначають, за яких умов та на підставі яких документів державний реєстратор здійснює реєстрацію речових прав. У даній справі встановлено про вчинення державним реєстратором державної реєстрації права власності відповідачів -ТзОВ «Царство Нептуна» та ОСОБА_4 на нерухоме майно та позивач доводив, що таке право власності не могло бути зареєстрованим. За таких обставин, позивач не позбавлений можливості пред'явити відповідні вимоги до державного реєстратора або ж оскаржити його дії чи рішення за наявності для цього правових підстав з метою захисту своїх прав.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що постановленим судом першої інстанції рішенням правильно відморвлено у позові , тому правові підстави для скасування рішення відсутні, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: