У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Шермана Олега Семеновича, заінтересована особа - ОСОБА_6, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Центральний ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області) Шермана О.С. щодо ігнорування у ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 12 лютого 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2014 року у справі № 751/13202/13-ц, звернення від 10 січня 2017 року та нездійснення обчислення розміру заборгованості за аліментами, виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника ОСОБА_6 за 2015 рік, зобов'язати начальника Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області ШерманаО.С. здійснити обчислення заборгованості за аліментами, врахувавши всі види заробітку (доходу) боржника ОСОБА_6 за 2015 рік, у тому числі суми дарунків, призів, виграшів (92 446 грн) та інших видів доходів (1 832 грн) і повідомити про розрахунок заборгованості стягувача ОСОБА_4

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року, залишеною без змін апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані ухвали судів скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 10 січня 2017 року ОСОБА_4 подала заяву про обчислення розміру заборгованості за аліментами, виходячи з фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_6 у 2015 році та просила письмово повідомити про розрахунок заборгованості. До заяви подана копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_8, де членами сім'ї зазначені: чоловік ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 (а. с. 8−17).

Листом від 18 січня 2017 року № 1141/19 за підписом начальника Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області Шермана О.С., повідомлено, що згідно з наявними у справі офіційними документами заборгованість ОСОБА_6 аліментах за 2015 рік відсутня (а. с. 19).

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

З обґрунтування поданої скарги та досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що між стягувачем у виконавчому провадженні та державним виконавцем виник спір з приводу визначення наявності чи відсутності заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_6 за 2015 рік та нездійснення державним виконавцем усіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з метою перевірки розміру доходу отриманого ОСОБА_6 у 2015 році.

Враховуючи надані докази, суд приходить до висновку, що скарга заявника необґрунтована і задоволенню не підлягає, оскільки заява ОСОБА_4 від 10 січня 2017 року, яка адресована не конкретному державному виконавцю, а Центральному відділу ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області, була розглянута, начальником Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області надана відповідь від 18 січня 2017 року № 1141/19. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» саме виконавець (державний виконавець), а не начальник відділу державної виконавчої служби вчиняє дії з отримання інформації про доходи боржника, і відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець (державний виконавець) зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, а тому судом не встановлена бездіяльність начальника Центрального ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Шермана О.С. щодо ігнорування у ході виконавчого провадження з примусового виконанню виконавчого листа, виданого 12 лютого 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2014 року у справі № 751/13202/13-ц, звернення від 10 січня 2017 року та нездійснення обчислення розміру заборгованості за аліментами, виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника за 2015 рік.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Заявницею не доведено, що саме начальник Центрального ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Шерман О.С. вчиняв виконавчі дії по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа, виданого 12 лютого 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2014 року у справі № 751/13202/13-ц, і що саме діями начальника Центрального ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області ШерманаО.С. порушено права чи свободи заявниці, оскільки сама ОСОБА_4 подала заяву не до конкретного державного виконавця, а адресувала її Центральному ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області від імені якого діє його начальник.

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.