Провадження № 2/752/5025/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.10.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Марченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який 05 квітня 1997 р. зареєстровано Сніжківською сільською радою Ставищенського району. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, відсутність взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до втрати між ними почуття любові та поваги. З вини відповідача між сторонами постійно виникали сварки та конфлікти, нерідко свідками яких ставали їхні неповнолітні діти, що завдало душевних страждань позивачу та негативно впливало на психологічний стан дітей та їх виховання. З липня 2016 року сторони не підтримують шлюбні стосунки. Сторони не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Шлюб існує формально.

В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. ОСОБА_1 зазначила, що відповідач не бере участі в матеріальному утриманні та вихованні дітей; неодноразово застосував по відношенню до неї фізичне та психологічне насильство, періодично залишає сім»ю та тривалий час не повідомляє про місце свого знаходження. Весь тягар по утриманню дітей лягає на неї..

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак, не погодився з викладеними позивачем обставинами, зазначивши, що спільне проживання однією сім»єю неможливе саме з вини позивача, яка негативно вливає на психологічний стан дітей.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 05 квітня 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Сніжківською сільською радою Ставищенського району, про що складено актовий запис №1.

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз»ясненнями, які викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, періодично мешкають окремо, мають окрем ий бюджет.

Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні.

Основною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, що не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду, а також конфлікти з приводу різних поглядів на життя та виховання дітей.

Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки у сторін відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Сторони категорично заперечували щодо можливого врегулювання спору та призначення строку для примирення, вважаючи, що сім»ю зберегти не можливо.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.04.1997 р. Сніжківською сільською радою Ставищенського району Черкаської області, актовий запис № 1 - розірвати.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з моменту проголошення рішення суду до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя: