АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 06.48/68/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
24 жовтня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :
Головуючого - Музичко С.Г.,
Суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,
при секретарі - Юрчуку С.В.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання умов договору недійсними, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ Лізингова компанія «Автофінанс» та просив визнати договір фінансового лізингу № 009865 від 02.06.2014 року, укладений між ним та відповідачем недійсним, і, застосувавши правові наслідки недійсності правочину, зобов'язати відповідача повернути грошові кошти у розмірі 156000,00 грн., що були одержані відповідачем на виконання умов оспорюваного договору, стягнути проценти за користування безпідставно одержаними грошовими коштами у сумі 50 412,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 109 766,28 грн., та 3 % річних у сумі 50 412,36 грн., що разом становить суму 170 141,27 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 32 000,00 грн., покласти на відповідача судові витрати у розмірі 4 132,64 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальностю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання умов договору недійсними, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір фінансового лізингу № 009865 від 02 червня 2014 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальності «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_2 недійсним. Застосовано наслідки недійсності правочину. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальностю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 156 000,00 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представником позивача зазначено, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат, що відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Згідно з ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно доп. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, недосліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 220 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 4 433,52 гривень.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді