Справа № 178/1117/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого Цаберябого Б.М.

при секретарі Янченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держгеокадастру у Криничанському районі Дніпропетровської області, про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності на земельну ділянку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом і представник позивача вказав, що 10 червня 1997 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого позивач зобовязався здійснювати утримання за ОСОБА_4 а саме: забезпечення харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників; оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів повязаних з проживанням в зазначеному домоволодінні; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою, тощо. Відповідно до п. 1. вищезазначеного договору, ОСОБА_4 передав позивачу у власність земельну частку (пай), розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, на землях КСП «ім. Суворова», що розташована в адміністративних межах Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0015346, а позивач зобовязався забезпечувати ОСОБА_4 утримувати довічно, а у разі втрати здоровя також довічно доглядом. Зазначений договір довічного утримання укладений сторонами у простій письмовій формі. Сторони досягли згоди за всіма його положеннями. Та не дивлячись на те, що договір між сторонами був укладений в належній формі, підписаний кожним добровільно, але нотаріально не був посвідчений через стан здоров'я ОСОБА_4, проте ОСОБА_1 сумлінно виконував свої зобовязання за цим договором по піклуванню за ОСОБА_4 02 жовтня 1998 року ОСОБА_4 помер. Тому позивач звернувся до суду з проханням визнати договір довічного утримання (догляду), укладений 10 червня 1997 року між ним та ОСОБА_4 та визнати за ним після померлого 02 жовтня 1998 року ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів на землях колишнього КСП «ім. Суворова», яка знаходиться в адміністративних межах Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0015346, виданого Криничанською районною державною адміністрацією, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 423.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду просьбу справу розглянути без його присутності.

Представник третьої особи в судове засідання зявився, про день слухання справи сповіщений.

У відповідності до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що 10 червня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у відповідності із ст. 744 ЦК України був укладений договір довічного утримання / догляду /, відповідно до умов якого позивач зобовязався здійснювати утримання / догляд / за ОСОБА_4 а саме: забезпечення харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників; оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів повязаних з проживанням в зазначеному домоволодінні; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою, тощо, а ОСОБА_4 передав позивачу право на земельну частку (пай), розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, на землях КСП ім. Суворова, що розташована в адміністративних межах Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, що належало ОСОБА_4 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0015346. Зазначений договір довічного утримання укладений сторонами у простій письмовій формі. Сторони досягли згоди за всіма його положеннями. Та не дивлячись на те, що договір між сторонами був укладений в належній формі, підписаний кожним добровільно, але нотаріально не був посвідчений через стан здоров'я ОСОБА_5, але позивач сумлінно виконував свої зобов'язання за цим договором, піклувався про ОСОБА_4 та доглядав його.

Відповідно до актового запису про смерть № 94 від 02 жовтня 1998 року, ОСОБА_4 помер 02 жовтня 1998 року у віці 61 рік через Кардіосклероз постінфарктний.

Статтею 15 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

У зв'язку із тим, що сторони нотаріально договір не посвідчили, але домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовим договором укладеним між нами, та відбулось повне виконання договору довічного утримання, тому є підстави встановити, що позовні вимоги щодо визнання договору довічного утримання дійсним та визнання на підставі зазначеного договору права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом здійснено запит до державної нотаріальної контори, з метою встановлення наявності спадкоємців у даній справі. Згідно відповіді наданої державним нотаріусом, справа після померлого 02 жовтня 1998 року ОСОБА_4 по Криничанській державній нотаріальній конторі не заводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України звернулася до суду за визнанням договору довічного утримання дійсним та визнанням за ним права власності на земельну ділянку.

Таким чином, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 220, 319, 328, 334 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 10 червня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів в колишньому КСП ім. Суворова, яка знаходиться в адміністративних межах Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0015346, виданого Криничанською районною державною адміністрацією, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 423.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криничанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6

р