Справа № 712/2-2264/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Яроцької сільської ради Ужгородського району, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Яроцької сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням 6 сесії 22 скликання Яроцької сільської ради Ужгородського району від 13 травня 1997 року її бабусі ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка розміром 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,55 га для ведення особистого селянського(підсобного) господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабуся померла. Правонаступником земельної ділянки став її дідусь ОСОБА_4, який згідно заповіту від 08 травня 2001 року все своє майно заповів їй.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її дідусь ОСОБА_4 помер.

Оскільки з свого народження вона проживала разом із даними особами, вела з ними спільне господарство, доглядала за ними та піклувалася про них, не заявляла про відмову від спадщини, а тому, відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2010 року залучено до участі у даній справі ОСОБА_1 в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору (а.с.21).

В процесі розгляду справи позивачем подану заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в розмірі 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,55 га для ведення особистого селянського(підсобного) господарства в АДРЕСА_1, та право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а також зобов'язати Яроцьку сільську раду Ужгородського району видати їй свідоцтво про право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 травня 2010 року уточнений позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за померлим ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, розташовані на території Яроцької сільської ради, а саме: 0,38 га за будинком АДРЕСА_1 (з них: 0,05 га для обслуговування житлового будинку та 0,32 га для ведення особистого селянського господарства); 0,11 га в урочищі «Команиця» для ведення особистого селянського господарства; 0,11 в урочищі «Задній пашкув» для ведення особистого селянського господарства, які рішенням шостої сесії 22-го скликання Яроцької сільської ради Ужгородського району від 13.05.1997 р. були передані у приватну власність ОСОБА_3, а після її смерті успадковані ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за померлим ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В решті вимог - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що рішенням 6 сесії 22 скликання Яроцької сільської ради Ужгородського району від 13 травня 1997 року ОСОБА_3, жительці АДРЕСА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки розміром: для будівництва і обслуговування житлового будинку (ділянка, на якій побудований житловий будинок) 0,05 га. та для ведення особистого селянського(підсобного) господарства 0,55 га., всього 0,60 га. (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 (а.с.8).

За життя ОСОБА_4 все належне йому майно, згідно заповіту від 08 травня 2001 року, посвідченого секретарем Яроцької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі №1, заповів своїй внучці - позивачці ОСОБА_2 (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1) разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_2 - внучка, ОСОБА_6 - внучка, ОСОБА_1 - внук (а.с.17).

Як зазначено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР), в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В ст. 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Згідно відповіді Ужгородської районної державної нотаріальної контори спадкова справа за померлою ОСОБА_3 не заводилася (а.с.67).

Таким чином спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, є : ОСОБА_4.(чоловік померлої), ОСОБА_1.(син померлої), ОСОБА_5.(дочка померлої), оскільки дані особи проживали та були зареєстровані разом з ОСОБА_3, не відмовилися від прийняття спадщини і фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вже виникли майнові права на спірне майно, а тому суд першої інстанції визнаючи право власності одноосібно за ОСОБА_2 на спадкове майно за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фактично вирішив питання про права та обов'язки апелянта ОСОБА_1, який обов'язково мав бути залучений як відповідач у даній справі. Натомість позов пред'явлено до Яроцької сільської ради, тобто до неналежного відповідача.

При цьому колегія суддів констатує, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В даній справі Яроцька сільська рада не є відповідачем по справі.

У порядку, передбаченому ст. 10 ч. 4, ст. 33 ч. 1, ст. 160 ч. 2 ЦПК України, суд першої інстанції не діяв, питання про участь ОСОБА_1 у справі в належному процесуальному статусі не обговорив, його участь у справі як третьої особи не відповідає його дійсному статусу, виходячи із характеру і суті спору.

Таким чином, ОСОБА_2 пред'явлено позов до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Оскільки справу судом першої інстанції розглянуто у неналежному суб'єктному складу, в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідача в порядку ст. 33 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 307 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 травня 2010 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Яроцької сільської ради Ужгородського району, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - відмовити.

Рішеннянабирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді