У Х В А Л А

13.10.2017 Справа №607/12786/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Кісіль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 за погодженням із начальником відділу звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішеннями суду.

В обґрунтування вказаного подання зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ТРУЮ перебуває зведене виконавче провадження АСВП №53847516 про стягнення із ОСОБА_2 в користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на суму 5679296 грн., яка на даний час боржником не сплачена без поважних на те причин.

Суд, вивчивши подання, дослідивши його матеріали та оцінивши їх, приходить до переконання, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року громадянинові України, який ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, може бути тимчасово (до виконання зобов'язання), відмовлено у видачі паспорта або вилучено чи затримано паспорт, а громадянинові, який має паспорт, - тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

З вказаної норми слідує те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобовязання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

А тому суд вважає, посилання державного виконавця наведені у поданні на обізнаність боржника про свої обовязки та про наявність виконавчого провадження, а також на те, що за боржником зареєстроване майно, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, не є достатніми підставами вважати, що боржник умисно чи іншим чином свідомо ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

При цьому, суд враховує й рішення ЄСПР від 11 липня 2013 року в справі «Хлистов проти Росії», відповідно до якого Європейський суд визнав доведеним порушення національною владою Росії п.п. 2 і 3 ст. 2 Протоколу № 4 ЄСПР стаття 2 Протоколу №4 до Конвенції, яка гарантує право кожному на свободу переміщення, включаючи право залишити любу країну й виїхати в країну за своїм вибором, в той час як втручання в право особи на виїзд із його країни не було «необхідним в демократичному суспільстві».

Таким чином, обґрунтування необхідності застосування обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, наведені у поданні, не підтверджуються доданими матеріалами, і вважаються судом недостатніми.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.33 Конституції України, ст.ст.209, 210, 294, 296, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А ЛИ В :

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_3