УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «АкцентБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «АкцентБанк» на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 8 вересня 2011 року в сумі 58 319 грн 33 коп. та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного 8 вересня 2011 року договору, відповідач отримала кредит в розмірі 15 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифи складає кредитно-заставний договір. Відповідач була ознайомлена і згідна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надано відповідачеві повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором. У результаті цього станом на 23 вересня 2015 року виникла заборгованість в сумі 58 319 грн 33 коп., з яких 14 495 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом; 16 грн 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 600 грн - заборгованість із комісії за користування кредитом; 33 953 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 753 грн 30 коп. - штраф (процентна складова), які позивач просив суд стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 8 вересня 2011 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір відповідач отримала кредит в розмірі 15 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором. У результаті цього станом на 23 вересня 2015 року виникла заборгованість в сумі 58 319 грн 33 коп., з яких 14 495 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом; 16 грн 36 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 600 грн - заборгованість із комісії за користування кредитом; 33 953 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 753 грн 30 коп. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору між сторонами та отримання відповідачем коштів, зазначених у кредитному договорі від 8 вересня 2011 року, розміру та періоду заборгованості.

Проте погодитися з висновками судів не можна з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ст. 215 ЦПК України мотивувальна частина рішення повинна містити висновки про встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення; мотиви, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, застосовує нормативно-правові акти із зазначенням, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 213, 215 ЦПК України судові рішення повинні містити вичерпні висновки про встановлені обставини і їх правові наслідки.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ КБ «Акцент-Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість за вказаним вище кредитним договором.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відмовляючи у позові, послався на те, що позивачем не доведено факту укладення договору з відповідачем.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявна копія укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Тарифи), у якій вказано, що боржник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Тарифи), які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом підтвердив факт про надану повну інформацію про умови кредитування.

Зазначений вище договір не оспорений і не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «АкцентБанк» задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович