Справа № 318/2092/17
Номер провадження №6/318/44/2017
У Х В А Л А

"29" вересня 2017 р. м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Комишньої Н.І,

при секретарі Борисенко П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам»янка-Дніпровська подання державного виконавця Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, зазначаючи, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-173 від 20.08.1998 року, виданого Новомиколаївським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 04.03.1998 р. 06.04.2000 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2017 року складає: 49154 грн. 56 коп. Просять суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2.

В судове засідання державний виконавець Попльовіна Т.Г. не з»явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та в належній формі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені у ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» і пунктом 5 передбачено, підставою для тимчасового обмеження виїзду може бути ухилення від виконання зобов'язань, покладених на громадянина судовим рішенням.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наведеного можна зробити висновок, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково лише у разі доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем вживались заходи щодо виявлення майна боржника, в тому числі направлені запити для перевірки майнового стану, але згідно відповідей: в центрі зайнятості на обліку не знаходиться, ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії- інформація відсутня; ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи- інформацію не знайдено; ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями- платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває, транспортні засоби не зареєстровані, нерухоме майно майно у боржника відсутнє.

Таким чином, в справі відсутні дані, які б свідчили, що у боржника є яке-небудь майно, на яке можна було б звернути стягнення, в справі відсутні дані про отримання будь-яких доходів боржником, в поданні йдеться лише про наявність боргових зобов'язань, але не доведено, що у боржника є всі можливості виконати обов'язок, покладений на нього рішенням (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо), але при цьому боржник свідомо ухиляється від виконання зобов»язань.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні державного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов'язань та що вони не погашені, а ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов'язань та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні так і в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тягар доказування факту ухилення покладається на державного виконавця.

Отже, за таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця в зв»язку з недоведеністю факту ухилення боржника від виконання боргових зобов'язань.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду (судді), якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І.Комишня