Справа № 590/501/17
Пров. № 2/590/160/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Ямпільський райсуд

Сумської області

в складі: головуючого - судді - Бондарчук Я.П.

при секретарі - Романенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ямпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Ямпільського нотаріального округу, Оснач Юлія Іванівна, про усунення спадкоємця за законом від права на спадкування та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця за законом від права на спадкування та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що у жовтні 2016 року захворів її чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з особливістю хвороби, онкологічне захворювання (злоякісна пухлина головного мозку IV стадії), ОСОБА_4 перебував на лікуванні: з 07.10.2016 року по 25.10.2016 року на амбулаторному лікуванні в Дружбівській міській лікарні; з 25.10.2016 року по 07.11.2016 року на стаціонарному лікуванні в Інституті нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України м. Київ; з 11.11.2016 року по 02.12.2016 року на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ямпільської центральної районної лікарні та з 03.12.2016 року по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) вдома. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, а саме: квартира АДРЕСА_2, яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1999 року, виданого органом приватизації Хутір-Михайлівською дистанцією шляху. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України позивач по справі прийняла вказану спадщину, так як була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день його смерті, а також спадщину прийняв інший спадкоємець за законом першої черги - син померлого від першого шлюбу, ОСОБА_2, який звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу. Позивач по справі вважала, що відповідач по справі, ОСОБА_2, має бути позбавлений права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4, в зв'язку з наступним. В період хвороби з 07.10.2016 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_4 був прикутий до ліжка та не мав можливості самостійно забезпечити себе звичними для нього умовами життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, тому весь час здійснювала постійний догляд та надавала всю можливу посильну допомогу, вона вчиняла всі необхідні дії щодо матеріального забезпечення, лікування, догляду та утримання чоловіка. Відповідач ОСОБА_2 провідав батька лише чотири рази під час його лікування в Інституті нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України м. Київ, фінансову допомогу на придбання ліків не надавав. В зв'язку з чим, позивач просила суд ухвалити рішення, яким усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2, в зв'язку з його ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Крім того, просила суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, та її представник, ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності №б/н від 04.05.2017 року (а.с.36), позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_7, діюча на підставі договору про повноваження адвоката як представника від 22.06.2017 року (а.с.83), в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що на початку жовтня 2016 року від свого двоюрідного брата ОСОБА_8 він дізнався про те, що його батько ОСОБА_4 захворів. У зв'язку з тим, що приїхати він не може через завантаженість на роботі, то просив повідомляти йому про стан здоров'я батька. Стан здоров'я батька став погіршуватися та 25.10.2016 року його батька було доставлено до м. Київ в Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова НАМН України. Відповідач неодноразово приходив до батька та приносив продукти харчування, ліки, спілкувався з лікарями щодо стану здоров'я ОСОБА_4. Крім того, після виписки ОСОБА_4 з лікарні, він приїхав на автомобілі та відвіз батька на залізничний вокзал. Також зазначив, що позивач по справі жодного разу до нього не телефонувала та не повідомляла про стан здоров'я батька, не зверталась про фінансову допомогу. Відповідач та його представник просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Третя особа, приватний нотаріус Ямпільського нотаріального округу, Оснач Ю.І., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без участі представника нотаріальної контори (а.с.35).

Свідок, ОСОБА_9, дружина племінника ОСОБА_4, пояснила, що до даної події відповідача бачила один раз, коли приїздила до м. Києва провідати ОСОБА_4, коли відповідач з донькою приїздив до батька і вони спілкувались в палаті. Скільки разів відповідач відвідував батька вона не знає.

Свідок, ОСОБА_10, дружина племінника ОСОБА_4, пояснила, що відносини з відповідачем в неї посередні. ОСОБА_4 захворів 07.10.2016 року з попереднім діагнозом мікроінсульт. 24.10.2016 року вона замовила швидку допомогу та відвезла ОСОБА_4 до м. Києва, де 26.10.2016 року останньому зробили операцію, після чого вона повернулась додому. Також повідомила, що ОСОБА_4 за допомогою до сина не звертався. Після виписки його з лікарні сам піднімався на другий поверх. Також повідомила, що відповідач один раз купував ліки та приходив до батька.

Свідок, ОСОБА_8, племінник ОСОБА_4 (двоюрідний брат відповідача), пояснив, 07.10.2016 року на своєму автомобілі привіз до Ямпільської лікарні свого дядька ОСОБА_4, лікар діагноз не встановив і його лікували в домашніх умовах під наглядом лікаря. 08.10.2016 року він зателефонував відповідачу та повідомив, що батьку погано, відповідач попросив повідомляти про стан здоров'я батька. ОСОБА_4 ніякої допомоги від сина не просив. Після операції ОСОБА_4 його впізнавав, але спілкувався погано. Коли ОСОБА_4 приїхав до дому з м. Києва, то йшов самостійно, впізнавав людей. Після виписки ОСОБА_4 з лікарні, він телефонував відповідачу та просив передати документи, історію хвороби, що відповідач і зробив. Також свідок повідомив суд, що у відповідача з позивачем були напружені стосунки. До даної події ОСОБА_4 був абсолютно здоровий. Також повідомив суд, що 07.11.2016 року о 15-30 год. ОСОБА_4 випав з вікна квартири.

Свідок, ОСОБА_11, племінник ОСОБА_4, пояснив, що 07.10.2016 року він від брата ОСОБА_8 дізнався про хворобу дядька. Навідувався до дядька щоденно по місцю мешкання. З відповідачем не спілкувався, за допомогою до нього не звертався. Коли провідував ОСОБА_4 в Києві, 29.10.2016 року, то бачив відповідача, коли той приходив провідувати батька. Також повідомив те, що знає про те, що відповідач відвозив батька з лікарні до потяга. Між позивачем та відповідачем були напружені стосунки і спілкування здійснювалось через брата ОСОБА_8.

Свідок, ОСОБА_12, рідна сестра позивача, пояснила, що стосунки з відповідачем ніякі, вони майже не бачились. В жовтні місяці ОСОБА_4 захворів, йому ставало дедалі гірше, 25.10.2016 року його повезли до Києва. В листопаді 2016 року повернувся додому, самостійно піднімався до квартири, через деякий час він випав з вікна. Після виписки з лікарні і до самої смерті проживав спільно з нею в її житлі. Чи спілкувався відповідач з батьком - їй невідомо. Бачила відповідача в день поховання. Лікування ОСОБА_4 проводилось за його з позивачкою спільні кошти, вона допомагала несуттєво.

Свідок, ОСОБА_13, чоловік сестри позивача, в судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_4 був поганий стан здоров'я, сам за собою доглянути він не мав змоги. Дружина та племінники допомагали матеріально. Чи допомагав відповідач матеріально та чи купував він ліки? - особисто він не знає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_2 був ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, а.с.46), який проживав за адресою АДРЕСА_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 60 років (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.8) встановлено, що 24.11.2006 року у виконкомі Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_14, актовий запис №23, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, а саме: квартира АДРЕСА_2, яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1999 року, виданого органом приватизації Хутір-Михайлівською дистанцією шляху (а.с.6).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивач по справі, дружина померлого, ОСОБА_1 і відповідач по справі, син від першого шлюбу, ОСОБА_2 (довідка-характеристика №219 від 24.02.2017 року, видана виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, а.с.47).

Позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.9,10).

Відповідач ОСОБА_2 не проживав разом з батьком, тому звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу в установлений строк (а.с.42)

Викладені обставини підтверджуються копією спадкової справи після смерті ОСОБА_4 (а.с.41-50).

Згідно з ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Поняття «безпорадного стану» розкриває п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до п.6 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений її похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позивач при вирішенні спору про усунення рідного сина спадкодавця від права на спадкування за законом повинна довести не тільки факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а й потребу спадкодавця в допомозі цієї особи та факт ухилення спадкоємця від надання спадкодавцеві допомоги.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, яка її потребувала, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. Тобто, ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Тільки при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При усуненні від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та консультативного висновку лікаря-невропатолога ЯЦРЛ (а.с.13,14) встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.10.2016 року по 25.10.2016 року перебував на амбулаторному лікуванні в Дружбівській міській лікарні.

Згідно листка непрацездатності серії АДА №385683, виданого ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України м. Київ» та виписки з історії хвороби №165399 ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України м. Київ» (а.с.11,12) встановлено, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.10.2016 року по 07.11.2016 року в ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України м. Київ».

Згідно довідки МПП «Медіум» від 20.06.2017 року №13 (а.с.54) встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює в МПП «Медіум», з 10.10.2016 року по 05.12.2016 року перебувала в відпустці без збереження заробітної плати по догляду за хворим чоловіком згідно поданої заяви.

Згідно накладної №172 від 05.01.2017 року (а.с.15), квитанції до прибуткового касового ордера №14 від 05.01.2017 року (а.с.15) та товарного чека від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.16) встановлено, що оплату витрат на поховання ОСОБА_4, поминальний обід та усі супутні обряди здійснила ОСОБА_1.

Всі допитані судом свідки підтвердили, що ОСОБА_4 пересувався після проведеної операції самостійно, але потребував сторонньої допомоги у догляді за ним, проведення гігієнічних процедур, перестилання ліжка, прання, годування.

Позивач ОСОБА_1 стверджувала, що чоловік потребував придбання для нього ліків, потребував матеріальної допомоги. Свідок ОСОБА_12, сестра позивача, зазначила, що ОСОБА_4 потребував грошової допомоги для придбання ліків. В той же час позивач не надала доказів з приводу того, які ліки призначалися чоловікові і які ліки вона придбала. Крім того, сама позивачка підтвердила той факт, що відповідач купував ліки, постійно провідував батька в лікарні в м. Києві, приносив йому їжу, спілкувався з ним, спілкувався з лікарями щодо стану здоров'я батька.

Згідно з ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Також, відсутні докази, що ОСОБА_4 потребував утримання зі сторони відповідача, а останній ухилявся від виконання цього обов'язку. Ця обставини судом не встановлена.

Крім того, всі свідки підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 постійно відвідував батька, їм не було відомо: чи передавав кошти відповідач для батька.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не заперечував ту обставину, що за батьком доглядала ОСОБА_1, яка є дружиною та проживала в одному домоволодінні разом з його батьком.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, кожен окремо, підтвердили, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за чоловіком.

Не заперечувалася позивачем і та обставина, що в них були власні кошти, так в 2015 році вони придбали автомобіль, вартістю 10000,00 дол. США, та те, що відповідач багато років проживає в м. Києві.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 не доглядав за батьком, але не могли зазначити, якої саме допомоги потребував ОСОБА_4 та пояснювали, що їм не відомо, чи надавав відповідач матеріальну допомогу батькові, вони бачили, що відповідач заходив до батька, але не бачили, щоб надавав допомогу, тобто ці свідки не можуть стверджувати щодо допомоги ОСОБА_4 зі сторони відповідача протягом всього часу хвороби

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1, дружина ОСОБА_4, проживала в одному домоволодінні з чоловіком, було природнім, що більший обсяг догляду за ОСОБА_4 виконувала саме вона.

Відповідач ОСОБА_2 приходив до батька, провідував його, приносив їжу, купував ліки, спілкувався з лікарями.

Ці обставини підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, які зазначили, що ОСОБА_2 приходив до батька, провідував його, носив йому їжу, забирав з лікарні та відвіз до залізничного вокзалу та посадив до потягу.

В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що догляду зі сторони ОСОБА_2 було недостатньо та що ОСОБА_4 потребував конкретної допомоги зі сторони відповідача. Відсутні докази, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухилявся від надання допомоги батьку ОСОБА_4.

Також не підтверджено при розгляді справи доказами, що позивач ОСОБА_1 зверталась до відповідача ОСОБА_2 з приводу надання допомоги батькові, а останній відмовив в такій допомозі.

Отже, при розгляді справи не встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги батькові ОСОБА_4, у зв'язку з його безпорадним станом.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, то вона також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, в судовому засіданні не було наведено жодних підстав для задоволення даної позовної вимоги.

Так, в матеріалах справи міститься Свідоцтво про право власності на житло від 04.05.1999 року, виданого органом приватизації Хутір-Михайлівською дистанцією шляху на ім'я ОСОБА_4, зареєстроване в Глухівському МБТІ за НОМЕР_4 (а.с.6). Також, в матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою б було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Тому, суд вважає, що дана позовна вимога необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.1224, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Ямпільського нотаріального округу, Оснач Юлія Іванівна, про усунення спадкоємця за законом від права на спадкування та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.П. Бондарчук