АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2501/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2333/17Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бондаревська С.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участі представника позивача Самофалова О.Ю., відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 115292561, яка складає 22376 гривень 95 копійок, що включає заборгованість за договором у сумі 22116,19 грн. та три проценти річних - 210,76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форвард» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

З рішенням суду не погодилась відповідач ОСОБА_3, оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 прохає скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що кредитний договір між нею та банком у письмовій формі не укладався, що свідчить про його нікчемність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідачки, її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 641ЦК України, пропозицію укласти договір ( оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з метою погашення заборгованості за раніше укладеною кредитною угодою № 97090418, 12.12.2014 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Русский Стандарт», із заявою, яка містить пропозицію (оферту) на оформлення лояльного кредиту по кредитному договору №115292561.

15.12.2014 р. банк акцептував (прийняв пропозицію (оферту), викладену в заяві відповідачки, та між ними був укладений вказаний кредитний договір.

ОСОБА_3 своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з умовами по кредитам складає між нею та банком договір, складовою та невід'ємною частиною якого є також Графік платежів та (5-9, 89-101).

П. 1.2 заяви та розділом 3 інформаційного блоку заяви передбачено, що шляхом зарахування суми кредиту на рахунок, банк надав відповідачці кредит у розмірі 17769,12 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.12-13,102-119,121-122, 127-159).

Кредит наданий на наступних умовах: розмір процентів ставки за кредитом 55% річних; розмір щомісячної комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування - 0,00 грн. строк кредиту з 15.12.2014 р. по 15.12.2019 р.

Згідно п. 4.5.1 умов по кредитам, у випадку порушення клієнтом зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати від клієнта дострокового погашення заборгованості в повному обсязі і направити клієнту з цією метою документ, що містить вимогу про повне погашення заборгованості за кредитним договором заключну вимогу.

У зв'язку з неналежним виконанням обов'язків за кредитним договором 25.07.2016 р. позивач направив відповідачці заключну вимогу із вимогою погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 22166,19 грн. 00 коп. (а.с. 14-15).

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 16, 120, 123-126), заборгованість відповідачки за даним кредитним договором станом на 23.11.2016 року становить 22376,95 грн. та складається з заборгованості за договором у розмірі 22166,19 грн. та 3% річних у сумі 210,76 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не виконувала належним чином узяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість у загальній сумі 22376,95 грн., яка підлягає стягненню на користь банку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов»язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.

У т. 536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання відповідачки на те, що між нею та банком кредитний договір у письмовій формі не укладався, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема завою від 12.12.2014 р., яка підписана особисто нею та містить пропозицію на оформлення лояльного кредиту по кредитному договору №115292561. Підписом у заяві відповідач засвідчила, що погоджується з Умовами надання та обслуговування лояльних кредитів, затверджених наказом №791 від 06.10.2014 року. Доказів про те, що банком були змінені зазначені Умови, матеріали справи не містять.

Крім цього, відповідачкою підписано графік платежів по договору №115292561, який є невід'ємною його частиною та яким установлено розмір щомісячних платежів та строки його внесення (а.с. 89-101).

На підставі вказаної заяви (оферти) ПАТ «Банк Форвард» відповідно до п. 1.2 заяви та розділу 3 інформаційного блоку заяви надав відповідачці кредит у розмірі 17769,12 грн., що підтверджується випискою по рахунку та є прийняттям (акцептом) пропозиції, висловленої ОСОБА_3 у вказаній заяві (а.с. 102-119).

Згідно п. 6 заяви, відповідач з усіма фінансовими умовами кредитного договору ознайомлена, повністю згодна з ними, їх зміст розуміє та зобов'язується неухильно дотримуватись їх положення.

Отже, оскільки сторони досягли згоди щодо умов кредитування, про що засвідчили підписами, жодних змін в них не вносили, вказаний договір є укладеним, що не суперечить положенням ст.ст. 638, 639, 641, 642 ЦК України.

Розрахунок заборгованості за кредитом відповідачкою не спростований та сумнівів у колегії суддів не викликає.

За таких обставин, рішення суду ухвалено у відповідності до вимог закону, на підставі правильно встановлених обставин, яким надана вірна правова оцінка. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Л.І.Пилипчук

/підпис/ С.М.Бондаревська

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак