Єдиний унікальний номер 229/2524/17
Номер провадження 2/229/1316/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 'Приватбанк' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 04 липня 2017 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 листопада 2011 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 укла-дено договір б/н , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 8300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 31 березня 2017 року складає 21608,62 гривень.

18 вересня 2017 року позивачем були надані уточненні позовні вимоги, згідно до яких вказано, що суму 2999,86 грн. просять вважати комісією (а.с.49).

Ухвалою Дружківського міського суду від 18 вересня 2017 року було продовжено строк розгляду справи на 15 днів (а.с.54).

02 жовтня 2017 року Дружківський міський суд ухвалою витребував у позивача докази, а саме, документ, що підтверджує отримання ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №б/н від 24 листопада 2011 року платіжної кредитної карти певного виду та строк її дії; памятку клієнта (довідку про умови кредитування за кредитним договором № б/н від 24 листопада 2011 року, укладеним із ОСОБА_2В.), яка підписана ОСОБА_2; довідку про умови кредитування, що є невідємною частиною укладеного між банком та ОСОБА_2 Договору про надання банківських послуг; розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом, які нараховані на суму залишку заборгованості з урахуванням їх розміру у 30% на рік; арифметичний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом з зазначенням суми кредиту, на яку нараховуються проценти; процентної ставки; кількості днів, за які нараховуються проценти та арифметичних дій, за допомогою яких визначена сума нарахованих по кожній строчці процентів; інформацію про рух коштів по рахунку ОСОБА_2; документ, який підтверджує отримання ОСОБА_2 кредитної картки «Універсальна 55 днів»; документ, що підтверджує повторне отримання ОСОБА_2 кредитної картки (а.с.61-62).

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" зявилась у судове засідання, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявилась, позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Пояснила, що вона в 2014 році виїхала із м.Дружківка до Росії, де знаходилась до 2016 року. Коли повернулась до м. Дружківка, то дізналася, що гроші з її картки вкрадено. Вона взагалі не користувалась карткою. Також просила застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_2 від 24 листопада 2011 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отрима-ла кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8 )

Відповідно до довідки ПАТ КБ "Приватбанк" строк дії даної картки до жовтня 2017 року .

Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. ОСОБА_4 дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, підвищити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач погодилась з умовами кредиту і підписала заяву, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком Договір.

Згідно з п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом п. 2.1.1.5.6 Умов визначено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник на вимогу банку має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Судом встановлено, що відповідачем порушено строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг ОСОБА_3 видає ОСОБА_4, її вид визначений у памятці ОСОБА_4/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, що вказаний на лицевій стороні карти включно.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.12 вказаних Умов та Правил за закінченням строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання ОСОБА_4 карти з новим строком дії). По зверненню ОСОБА_4 в ОСОБА_3, відповідно діючим Тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні ОСОБА_4 умов обслуговування ОСОБА_4, передбачених Договором.

Позивач надав суду докази, що строк дії кредитної картки ОСОБА_2 продовжувався до жовтня 2017 року.

За пунктом 2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (а.с.29).

Як вибачається із наданого позивачем розрахунку, станом на 31 березня 2017 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 21608,62 гривні, яка складається із наступного:

-заборгованість за кредитом у сумі - 1699,06 гривень;

-заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі - 154040,53 гривень;

-заборгованість за комісією сумі - 2999,86 гривень;

-заборгованість по судовим штрафам - 1505,17 гривень (а.с.6 зворотний бік).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості, ОСОБА_3 посилався на те, що позивач виконав умови кредитного договору, надав відповідачу кредитні кошти, а останній свої зобовязання за кредитним договором не виконує і утворив зазначену заборгованість.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. умов кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого зобовязання, ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а.с. 29 )

Оскільки позичальник ОСОБА_2 порушила строки платежів за зобовязаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 04 липня 2017 р. звернувся до суду, тому відповідач ОСОБА_2 повинна відповідно до п.2.1.1.7.6. умов кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який на час розгляду справи судом складає 1505,17 гривень.

Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором.

Відповідач ОСОБА_2 заявила клопотання про застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч.2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 2 розділу І умов та правил надання банківських послуг установлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пп.2.1.1.2.11 розділу ІІ документа строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Суд встановив, що строк дії картки, яка була видана ОСОБА_2 24 листопада 2011 року не вказано (а.с.8). Доказів позивачем суду не надано, незважаючи на те, що такі докази судом були витребувані.

Строк дії картки №786607, яка була видана 19 листопада 2013 року - до останнього дня жовтня 2017 року .

Банк предявив позов до суду 04 липня 2017 року, тобто не порушивши строку позовної давності.

Як зазначено в правовій позиції , висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року під час розгляду справи №6-167цс14 пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи, що строк дії картки ОСОБА_2 № 786607 - до останнього дня 10.2017 року, а в суд позивач звернувся 04 липня 2017 року, він не пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права.

Тому суд має стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в межах строку позовної давності, яка дорівнює три роки.

Враховуючи, що звернення банку у суд мало місце 04 липня 2017 року, для розрахунку розміру заборгованості необхідно прийняти відомості про наявність заборгованості за кредитним договором з 04 липня 2014 року.

Станом на 04 липня 2014 року сальдо поточної заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту дорівнювало 1699,06грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом 00 грн. Загальна заборгованість за тілом кредиту дорівнює: 1699,06 грн.

Вказаний факт підтверджений розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, який міститься на аркуші справи 6-7. Вказаний розрахунок ОСОБА_2 не спростований.

Як видно з цього ж розрахунку станом на 29.08.2014 року банк застосовував до кредитних відносин з ОСОБА_2 проценту ставку у розмірі 30% річних.

В подальшому вказаний відсоток за користування кредитом збільшувався і періодично дорівнював : з 1 вересня 2014 року 34.8%, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2017 року - 43.2 %.

Суд вважає, що застосування у спірних правовідносинах підвищеної процентної ставки щодо ОСОБА_2 є неправомірним, виходячи з наступного.

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що є частиною договору, розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

ОСОБА_4 банку зобовязаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3).

Згідно з п.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або умов, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю.

Згідно з п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12).

Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Згідно з п.1.1.3.1.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» №906 СП 2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 1 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема по карті «Універсальна»: трати клієнтів з 01.09.2014 року 2.9%, трати клієнтів до1 вересня 2014 року 2.5%. По всім тратам, які здійснені до 1 вересня 2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам. З 1 жовтня 2014 року запроваджується ставку у 3.2% замість 2.5%.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 видно, що вона з листопада 2013 року не здійснює ніяких платежів по картці, крім того з грудня 2014 року вона мешкає у Росії, що підтверджується видом на проживання. Тому підстави для нарахування Банком відповідачу збільшених процентів за користування кредитом з 1 вересня 2014 року відсутні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які докази виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором щодо повідомлення клієнта про зміну тарифів. Надані суду докази на підтвердження того, що відповідачу були надіслані смс- повідомлення про збільшення процентной ставки за номером 00 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року судом не можуть бути прийняті як належний доказ, оскільки відповідач пояснив, що в нього змінився номер мобільного телефону.

В заяві на отримання картки вказано мобільний номер 72, додатковий номер 50 (а.с.8).

За таких умов суд вважає, що не має підстав для застосування до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті процентів за користування кредитом підвищеної процентної ставки. Суд має виходити із ставки, що мала місце на час припинення відповідачем виконання умов кредитного договору, тобто з 30% річних, або 2.5% на місяць.

Судом встановлено, що за період з 04 липня 2014 року по 04 липня 2017 року сплинуло 36 місяців. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом дорівнює: 1699,06 х 2.5% х 36 = 1393,22 грн. Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 штрафів в сумі 1505,17 грн., ОСОБА_3 посилався на те, що кредитним договором передбачена відповідальність боржника за неналежне виконання грошового зобовязання за кредитним договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 5.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44).

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2.12.2015 року № 1275-р місто Дружківка Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадяникою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій. Тому ОСОБА_3 безпідставно нарахував і вимагає сплати ОСОБА_2 штрафів за кредитним договором.

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг ОСОБА_4 банку зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

На підставі вказаного пункту Умов і Правил надання банківських послуг позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по комісії в загальній сумі 1505,17рн.

Суд вважає, що і вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що в кредитному договорі, яким є заява ОСОБА_2. про надання банківських послуг, сторони за договором не передбачили сплату боржником комісії. Зокрема не передбачені види комісії і її розмір.

Тому у банку не було підстав для нарахування комісії у будь якому розмірі.

Щодо заперечень відповідача проти позову з тих підстав, що гроші з картки були вкрадені, тому вона не повинна платити ці гроші, суд, важає дані заперечення необґрунтованими за наступних підстав.

Пунктом 1.1.5.5 Умов передбачено, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомлення, ПІН-коду, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24, паролі (ніку)… або проведених клієнтом операцій стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах звязку під час використання цих каналів.

Пунктом 1.1.2.19 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт повинен негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/ викрадення Картки, Стікеру PayPass, ПІНу.

Пунктом 1.1.5.4 (2.1.1.9.5) Умов передбачено, що клієнт відповідає за всі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку через пристрої самообслуговування, систему Mobilebankin, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Пунктом 1.1.5.30 Умов та Правил надання банківських операцій передбачено, що банк не несе відповідності перед власником картки за всі операції у випадку передачі мобільного телефону, сім-картки Стікеру PayPass третім особам.

Суд встановив, що ОСОБА_2 не повідомила банк шляхом здійснення дзвінка до Колцентру протягом 15 хвилин інформацію про викрадення Картки, тобто не виконала п. 1.1.2.1.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг.

Таким чином, відповідальність за утворену заборгованість має нести ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене, позов треба задовольнити шляхом стягнення суми заборгованості, процентів з відповідача в сумі 3089,26 гривні.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 гривень.

Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 3089,26 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1600 гривень, але у судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі є інвалідом 2 групи і на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" її звільнено від сплати судвого збору, тому судовівитрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України , ст.. 526,625,1050,1054 ЦК України, суд-

в и р і ш и в :

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 тамари Вікторівниа про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" , яке знаходиться за адресою(м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50,поштовий індекс 49094, р/р 3111, МФО 305299 код ЗКПО 14360570, заборгованість за кредит в сумі 3089 (три тисячі вісімдесят девять) гривень 28 коп.

а саме: заборгованість у сумі 1699,06 гривень; заборгованість за відсотками у сумі 1393,22 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар