Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 2-770/2007
Провадження № 22ц/782/621/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого Лозко Ю.П.,

Суддів: Єрмакова Ю.В., Орлова І.В.,

за участю секретаря Єгорової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Біловодського районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Станично-Луганському та Новоайдарському районах, Акціонерної страхової компанії «Оранта-Лугань», Управління праці та соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про відшкодування втраченого заробітку, витрат на догляд, побутове обслуговування, додаткове харчування та санаторно-курортне лікування,

ВСТАНОВИЛА:

29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення до рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 грудня 2007 року, пославшись на те, що зазначеним вище рішенням частково задоволені його позовні вимоги, стягнуто з виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як правонаступника Фонду соціального страхування України деякі витрати в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом, а саме: втрачений заробіток в розмірі МЗП, щомісячно і довічно; витрати на спеціальний медичний догляд в розмірі МЗП щомісячно і довічно; витрати на постійний сторонній догляд в розмірі 0.5 МЗП щомісячно і довічно; витрати на побутове обслуговування в розмірі 0.5 МЗП щомісячно і довічно. До 01.01.2017 року, відповідач здійснював перерахунок зазначених виплат у разі збільшення мінімальної заробітної плати. Однак, з 2017 року відповідач відмовився перераховувати вказані виплати та рекомендував заявнику звернутися до суду. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд ухвалити додаткове рішення, яким доповнити резолютивну частину рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 грудня 2007 року наступним:

«З 01.01.2017 року стягувати:

-втрачений заробіток в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом - 3200 гривень щомісячно і безстроково;

-витрати на спеціальний медичний догляд в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом - 3200 гривень щомісячно і безстроково;

-витрати на постійний сторонній догляд в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої законом - 1600 гривень щомісячно і безстроково;

-витрати на побутове обслуговування в розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати, встановленої законом - 800 гривень щомісячно і безстроково.»

Додатковим рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. У цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Станично-Луганському та Новоайдарському районах, Акціонерної страхової компанії «Оранта-Лугань», Управління праці та соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації, виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про відшкодування втраченого заробітку, витрат на догляд, побутове обслуговування, додаткове харчування та санаторно-курортне лікування ухвалено додаткове рішення, яким встановлено розмір виплат належних ОСОБА_2 згідно рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 грудня 2007 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Не погодившись з зазначеним додатковим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у даній цивільній справі, судом апеляційної інстанції відповідача - виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності замінено на його правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.12.2007 року ухвалено рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області, яким стягнуто з виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як правонаступника Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди внаслідок втрати працездатності 01.07.1990 р. від джерела підвищеної небезпеки КСП «Чугинське», ліквідованого 09.12.04 р. без правонаступника:

- втрачений заробіток з 01.06.05 р. по 30.06.05 р. - 290 грн., з 01.07.05 р. по 31.08.05 р. по 310 грн. щомісячно, з 01.09.05 р. по 31.12.05 р. по 332 грн. щомісячно, з 01.01.06 р по 30.06.06 р по 350 грн. щомісячно, з 01.07.06 р. по 30.11.06 р по 375 грн. щомісячно, з 01.12.06 р. по 31.03.07 р. по 400 грн. щомісячно, з 01.04.07 р. по 30.06.07 р. по 420 грн. щомісячно, з 01.07.07 р. по 30.09.07 р. по 440 грн. щомісячно, з 01.10.07 р. по 31.12.07 р. по 460 грн., всього з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. - 11773 грн., а з 01 січня 2008 року в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно, встановленої законом, довічно;

- витрати на спеціальний медичний догляд з 01.06.05 р. по 30.06.05 р. - 290 грн., з 01.07.05 р. по 31.08.05 р. по 310 грн. щомісячно, з 01.09.05 р. по 31.12.05 р. по 332 грн. щомісячно, з 01.01.06 р по 30.06.06 р по 350 грн. щомісячно, з 01.07.06 р. по 30.11.06 р по 375 грн. щомісячно, з 01.12.06 р. по 31.03.07 р. по 400 грн. щомісячно, з 01.04.07 р. по 30.06.07 р. по 420 грн. щомісячно, з 01.07.07 р. по 30.09.07 р. по 440 грн. щомісячно, з 01.10.07 р. по 31.12.07 р. по 460 грн., всього з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. - 11773 грн., а з 01 січня 2008 року в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно, встановленої законом, довічно;

- витрати на постійний сторонній догляд в розмірі 0.5 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством щомісячно і довічно, в тому числі з 01.06.05 р по 31.12.07 р. - 5886,5 грн.;

- витрати на побутове обслуговування в розмірі 0.25 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством щомісячно і довічно, в тому числі з 01.06.05 р по 31.12.07 р. - 2943,25 грн.;

- витрати на додаткове харчування із розрахунку 7,03 грн. на добу щомісячно довічно, в тому числі з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. -6414,88 грн.;

З 01 січня 2008 року забезпечувати щорічно і довічно путівками у санаторії хребтового профілю.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.03.2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 22.12.2008 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, ОСОБА_2 як на підставу ухвалення додаткового рішення у даній справі послався на зміну розміру мінімальної розміру заробітної плати з 1 січня 2017 року, та відмову відповідача у перерахунку вказаних вище виплат у 2017 році.

Проте, частиною 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, обставини на які посилається апелянт не є підставами передбаченими вказаною нормою для ухвалення додаткового рішення у справі.

В даному випадку обґрунтування заяви ОСОБА_2 зводяться і фактично стосуються виконання рішення Станично - Луганського районного суду Луганської області від 24.12.2007 року, яке є чинним.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та ухвалив оскаржуване додаткове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, ухвалюючи додаткове рішення суд вийшов за межі вимог заявника, та фактично змінив основне рішення від 27.12.2007 року.

Відповідно до ч.5 статті 220 ЦПК України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в ухваленні додаткового рішення заявнику ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 220, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Біловодського районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року скасувати.

В ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: