Справа № 127/8260/17
Провадження № 2/127/3288/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді РоманюкЛ.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про індексацію розміру стягуваних аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про індексацію розміру стягуваних аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 516 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення суду Замостянським ДВС було відкрито виконавче провадження № 41947153.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року було збільшено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 551 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 19.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення суду Замостянським ДВС було відкрито виконавче провадження № 45881205.

20.03.2017 року позивач отримала від державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.03.2017 року. З даної довідки вбачається, що по виконавчому провадженню № 45881205 станом на 01.03.2017 року заборгованість по аліментах становить 659,47 гривень.

13.04.2017 року позивач отримала в відділі ДВС ще один розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.03.2017 року по виконавчому провадженню 45881205 з якого вбачається заборгованість в розмірі 2009,96 гривень.

Дана заборгованість спонукала позивачку до подання даного позову про стягнення індексації аліментів за період з вересня 2014 року по квітень 2017 року в сумі 7780,70 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 29.10.2013 року по 31.03.2017 року в сумі 2208,69 гривень ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги збільшила та просили суд стягнути з відповідача на її користь індексацію аліментів за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року в сумі 10 013,90 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 29.10.2013 року по 31.03.2017 року в сумі 2208,69 гривень на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також сплачений судовий збір в розмірі 640 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 даний позов не визнав, оскільки вважає що в нього не було заборгованості по аліментах, просить в його задовленні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові пояснення та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до часткового задовлення. До даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 516 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року було збільшено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 551 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 19.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На вимогу позивача державним виконавцем було надано довідку розрахунок по аліментах за період з 29.10.2013 року по 18.09.2014 року по виконавчому провадженню № 41947153 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2013 року, з якої вбачається, що станом на 19.09.2014 року заборгованість по аліментах становила 659,57 грн.(а.с.16).

Також, на вимогу позивача державним виконавцем було надано довідку розрахунок по аліментах за період з 20.10.2014 року по 01.12.2014 року по виконавчому провадженню № 45664625 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року, з якої вбачається, що станом на 01.03.2015 року заборгованість по аліментах становила 746,44 грн.(а.с.17).

В подальшому позивач повторно зверталась до державного виконавця яким їй було надано два розрахунки заборгованості по аліментам за період з 01.01.2015 року по 01.03.2017 року по виконавчому провадженню № 45881205 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014 року, з яких вбачається, що станом на 01.03.2017 року заборгованість по аліментах становила 2009,96 грн.(а.с.22,23).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закону) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1282-XII ( в ред.. від 03.07.1991 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року в частину першу статті 4 Закону було внесено зміни та вказано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року за № 1368-VIII, зміни до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 19.10.2016 року) та було передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» положення щодо обчислення суми індексації розміру аліментів не містить.

Судом встановлено, що державним виконавцем в порушення вимог законодавства не було проведено розрахунок розміру аліментів з урахуванням індексації, що підтверджується наданими державним виконавцем довідками розрахунками, про які зазначено вище, в тому числі і на вимогу позивача.

У Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» змінами встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Також у законі визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Однак, відповідачем не надано доказів щодо здійснення щомісячного відрахування аліментів із його доходів з урахуванням індексації.

06.11.2013 року Верховним Судом України у цивільній справі № 6-113цс13, було надано висновок про те, що розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

У застосуванні індексації враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості.

Здійснивши перерахунок індексів інфляції, суд не погоджується з нарахуваннями позивача ОСОБА_1 в сумі 10 013,90 гривень грн. за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року, виходячи з наступного.

Індекс інфляції за період прострочення заборгованості до 01.012016 року становить 101% та з 01.01.2016 року 103%:

Вересень 2014 року 102,9%х551/100=16 гривень.

Жовтень 2014 року 102,4%х551/100=13,22 гривень.

Листопад 2014 року 10,9%х551/100=10,47 гривень.

Грудень 2014 року 103,0%х551/100=16,53 гривень.

Січень 2015 року 103,1%х551/100=17,08 гривень.

Лютий 2015 року 105,3%х551/100=29,20 гривень.

Березень 2015 року 110,8%х551/100=59,51 гривень.

Квітень 2015 року 114%х551/100= 77,14 гривень.

Травень 2015 року 102,2%х551/100=12,12 гривень.

Вересень 2015 року 102,3%х551/100=12,67 гривень.

Листопад 2015 року 102,0%х551/100=11,02 гривень.

Квітень 2016 року 103,5%х551/100=19,28 гривень.

Всього за вказаний період загальний розмір індексації складає 294,24 гривень.

Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 294,24 гривень індексації за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року.

За ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правової природи пені яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводились стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Як вбачається з матеріалів справи на початку 2017 році позивач зверталась до державного виконавця із заявами про надання нових рахунків, відкритих на її ім'я в банківських установах.

Так, за період з січня по березень 2017 року позивач подала державному виконавцю ряд заяв, у яких повідомила чотири різних рахунки на перерахування аліментів, що відкриті у банківських установах, а саме 23.01.2017 року (а. с. 95), 30.01.2017 року (а. с. 96), 04.02.2017 року (а. с. 98), 06.02.2017 року (а. с. 97), 13.04.2017 року (а. с. 103).

27.02.2017 року до відділу ДВС звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявою, в якій повідомив, що картковий рахунок стягувача № 374561 заблоковано та просив витребувати нові реквізити(а. с. 100).

06.03.2017 року головний державний виконавець Пічкур Ю.О. надав ОСОБА_2 нові реквізити у повідомленні (а. с. 101). Отримавши дані реквізити рахунку у державного виконавця Єпіфанов О.Л. здійснив спробу перерахування на нього коштів, однак банківська операція не була виконана, адже картковий рахунок № 796683 виявився не активованим, про що повідомив державного виконавця у заяві від 13.03.2017 року (а. с. 102).

27.03.2017 року боржнику надано квитанцію для перерахування коштів у розмірі 1750,00 грн. на рахунок з обліку депозитних сум Замостянського ВДВС м. Вінниці, тому державний виконавець просив надати чинні реквізити для перерахування коштів.

В подальшому ОСОБА_1 надала державному виконавцю діючі банківські реквізити у заяві від 13.04.2017 року (а. с. 103), на які розпорядженням № 45881205 від 20.04.2017 року (а. с. 106) їй перераховано аліменти.

Отже, стягнення неустойки можливе лише у випадку виникнення заборгованості з вини особи, зобовязаної сплачувати аліменти, а тому у суду немає підстав стягувати пеню з відповідача за період з січня по березень 2017 року, оскільки його вини у виникненні заборгованості на переконання суду немає.

При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача суд виходить з наступного розрахунку (сума заборгованості х 1% х кількість днів місяця/100).

Здійснивши перерахунок пені, суд не погоджується з нарахуваннями позивача, що міститься в матеріалах справи (а.с.25,26), виходячи з наступного.

Жовтень 2013 року 49,95 х 1% х 31 /100= 1,50 гривень.

Листопад 2013 року 516х1%х 30/100=154,80 гривень.

Грудень 2013 року 516х1% х 31/100=159,96 гривень.

Лютий 2015 року 551х1%х28/100=154,28 гривень.

березень 2015 року 551-33,60 =517,40 х 1% х 31/100=160,39 гривень.

Всього за вказаний період загальний розмір пені складає 621,13 гривень, що на думку суду підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача 294, 24 грн. індексації та пені в розмірі 621,13 грн., в іншій частині позову відмовити.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 640 грн. судового збору на користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 180, 181, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 212 - 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індексацію в розмірі 294, 24 грн. та пеню в розмірі 621,13 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: