АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5437/17 Справа № 175/77/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Територіальної громади міста Підгородне в особі Підгородненської міської ради на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади міста Підгородне в особі Підгородненської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади міста Підгородне в особі Підгородненської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, посилаючись на те, що в жовтні 2014 року він звернувся до Підгородненської міської ради із заявою про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки №16 загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне, у власність. Проте, рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №3548-L/VI від 28 листопада 2014 року було призупинено вирішення питання стосовно надання дозволу на складання вказаного проекту відведення земельної ділянки у власність, а тому просив визнати за ОСОБА_2, право власності на вказану земельну ділянку №16 загальною площею 0,1000 га, без погодження меж із суміжними землекористувачами земельної ділянки по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зобов'язати управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області розглянути питання щодо затвердження технічної документації на земельну ділянку №16 загальною площею 0,1000 га розташовану по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та питання про присвоєння кадастрового номеру зазначеній земельній ділянці.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено та ухвалено: визнати за ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку №16 загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, без погодження меж із суміжними землекористувачами земельної ділянки по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; зобов'язати управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області розглянути питання щодо затвердження технічної документації на земельну ділянку №16 загальною площею 0,1000 га розташовану по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та питання про присвоєння кадастрового номеру зазначеній земельній ділянці; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі Територіальна громада міста Підгородне в особі Підгородненської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що в жовтні 2014 року позивач звернувся до Підгородненської міської ради з заявою про надання мені дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки №16 загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по вулиці Ярослава Мудрого у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у власність.

Однак, рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №3548-L/VI від 28 листопада 2014 року, було призупинено вирішення питання стосовно надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1000 га за адресою по вулиці Ярослава Мудрого, 16 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, до затвердження генерального плану м. Підгородне та с. Перемога.

Як вбачається з матеріалів справи батько дружини позивача ОСОБА_3 30 травня 2016 року також звернувся до голови Підгородненської міської ради з заявою про виділення йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою по вулиці Ярослава Мудрого, 16 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку. На замовлення ОСОБА_3, ТОВ ВКФ «Бліц-К» було виготовлено Технічний звіт з геодезичних робіт щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) № 16 по вул. Ярослава Мудрого Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Так згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 30 травня 2016 року, межові знаки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 6 штук.

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку надав всі необхідні документи для вирішення питання стосовно відведення земельної ділянки йому у власність, однак рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №574-VIII/VII від 22 липня 2016 року, було призупинено вирішення питання стосовно надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1000 га за адресою по вулиці Ярослава Мудрого, 16 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, до затвердження генерального плану м. Підгородне та с. Перемога. Не погодившись з діями Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по вулиці Ярослава Мудрого, 16 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що в силу ч. 4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, тобто позивач використав своє право на отримання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а тому ОСОБА_3 було відмовлено в задоволені його позовних вимог.

Задовольняючі позовні вимоги, районний суд виходив з їх обґрунтованості, доведеності та законності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 4 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розяснено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень міської ради та є компетенцією сесії міської ради.

Крім того, статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч.2 ст. 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У постановах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (N 6-1920цс15) та 30 березня 2016 року (N 6-265цс16) міститься висновок про те, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності або право користування у ОСОБА_2 не виникало, а питання щодо виділення спірної земельної ділянки міською радою було призупинено, а тому права позивача не є такими, що порушено в розумінні вказаних норм матеріального права, у звязку з чим у суду першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону, була відсутня підстава визнання права власності на спірну земельну ділянку.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з чим рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задовоелнні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Територіальної громади міста Підгородне в особі Підгородненської міської ради задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4