У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, неодноразово уточнивши позовні вимоги, остаточно просила встановити факт проживання сторін однією сім'єю без шлюбу у період з грудня 2010 року по 14 лютого 2015 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину у спільному сумісному майні подружжя: будівельних матеріалів, витрачених на добудову до будинку АДРЕСА_1, вартості будівельних матеріалів та вартості робіт по ремонту у жилому будинку АДРЕСА_1, стягнувши з відповідача грошову компенсацію їх вартості в сумі 37 020 грн 50 коп., а також стягнути з відповідача 1/2 частину кредитного боргу, всього в сумі 96 658 грн 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 10 серпня 2007 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2010 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився ще один син - ОСОБА_7 Загалом сторони проживали однією сім'єю до 14 лютого 2015 року, після чого відповідач вигнав її з дітьми.

За час спільного проживання без реєстрації шлюбу протягом 2012-2014 років за спільні з відповідачем кошти, які позивач отримала за кредитними договорами сторони збудували колодязь, зробили прибудову до будинку по АДРЕСА_1. На час звернення з указаним позовом добудова не закінчена. Крім того, протягом спільного проживання сторони зробили у вказаному будинку, що належить відповідачу, суттєвий ремонт.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період з грудня 2010 року по 14 лютого 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, витрачених на добудову до будинку АДРЕСА_1, будівництво колодязя, а також компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт, витрачених на ремонт будинку АДРЕСА_1 в загальній сумі 37 020 грн 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1/2 частину боргових зобов'язань у розмірі 33 187 грн 92 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1/2 частини боргових зобов'язань у розмірі 33 187 грн 92 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно зі ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2007 року.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2010 року шлюб розірвано.

Сторони мають двох малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З акту від 27 лютого 2015 року за підписами голови квартального комітету ОСОБА_8, сусідів, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_9, в будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_10 вбачається, що позивач з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 не проживає лише з 14 лютого 2015 року.

З договору підряду № 07-3107 від 04 березня 2013 року вбачається, що ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, здійснено замовлення металопластикових конструкцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини боргових зобов'язань за кредитними договорами та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що позивач не підтвердила належними доказами, що отримані нею кошти за кредитними договорами були використані в інтересах сім'ї.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що сторони проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет і гроші за кредитними договорами йшли на потреби сім'ї висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік