Провадження № 2/311/789/2017 311/1647/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2017 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Яблонській Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

29.06.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнили, до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що їм на праві приватної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишнього чоловіка ОСОБА_1. Шлюб було розірвано на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/3084/16-ц від 05.12.2016 року. ОСОБА_3 на проживає за місцем реєстрації вже понад семи місяців і не використовує житло за призначенням, місце перебування його не відоме. У вказані квартирі проживає позивачка ОСОБА_1, комунальні послуги складають дуже велику частку від заробітку позивачки. Колишній чоловік позивачки ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі, що належить позивачам на праві спільної часткової власності, тому ОСОБА_1 змушена додатково сплачувати комунальні послуги (газ, вода, вивіз сміття) і за відповідача, у звязку з чим позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації з місця проживання за адресою: 71630, Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне вул. Дніпрорудне АДРЕСА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні уточненого позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.20,21,35,37,62,63), про причини неявки суду не повідомлено, заперечень на позов не надано, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

В судове засідання представник третьої особи: виконавчого комітету Дніпрорудненської міької ради Василівського району Запорізької області не зявився, про день та час розгляду справи було повідомлено судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надана письмова заява з проханням проводити судовий розгляд у вісутність представника третьої особи, проти

викладених у заяві вимог не заперечують (а.с.17,60), самостійних вимог щодо предмету позовних вимог не заявлено.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, 30.05.200 року народження, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданої Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області №4571 від 26.04.2017 року. (а.с.5).

Відповідно до договору дарування, посвідченого 27.03.1997 року державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_4, ОСОБА_1 прийняла в дар ? частку квартири АДРЕСА_4, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 8)

Відповідно до договору дарування, посвідченого 24.05.1996 року державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5, ОСОБА_2 прийняла в дар ? частку квартири АДРЕСА_4, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9)

Право власності на вказане вище житлове приміщення, а саме: квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_2 - ? частка на підставі договору дарування від 24.05.1996 року Дніпрорудненської державної нотаріальної контори реєстрований № 1500 та ОСОБА_1 - ? частка на підставі договору дарування від 27.03.1997 року Дніпрорудненської державної нотаріальної контори реєстровий № 1-277, про що свідчить відповідь РКП Василівське РБТІ № 439 від 14.08.2017 року (а.с.41).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05.12.2016 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, копія якогоь міститься в матеріалах справи (а.с.7)

Відповідно до акту перевірки реєстрації та проживання ОСОБА_6Г. за адресою: АДРЕСА_6, складеного 06.10.2017 року секретарем Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_7, за підписом сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.11.2016 року. (а.с.66).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 71 ЖК України визначено: якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а у ст.72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від

вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до вищевказаних норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням член сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою підлягають задоволенню, оскільки наданими позивачами доказами доведено той факт, що відповідач ОСОБА_3 більш ніж шість місяців не проживає за місцем реєстрації і підстав для збереження за ним житлового приміщення судом не встановлено, а перебування відповідача ОСОБА_3 на реєстраційному обліку за адресою: квартира АДРЕСА_7 перешкоджає власникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні ними права володіння та користування вказаним житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню та суд вважає необхідним визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартирою №48 будинку №13 по вулиці Центральній в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області з тих підстав, що відповідач ОСОБА_3 у зазначеній квартирі тривалий час, понад шість місяців, не проживає та, будучи зареєстрованим у вищевказаній квартирі, але не проживаючи у ній, відповідач ОСОБА_3 чинить позивачам перешкоди у володінні та користуванні вказаною квартирою, крім того, позивач ОСОБА_1 несе необґрунтовані грошові витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача ОСОБА_3, а добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Тому, на підставі встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_8, оскільки більше ніж 6 місяців в даній квартирі не проживає.

Крім того, доводи позивачів про відсутність відповідача ОСОБА_3 у спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем під час розгляду цивільної справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України для задоволення позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням, а саме: квартирою №48 будинку №13 по вулиці Центральній в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст.317, 319, 386 Цивільного Кодексу України, ст.ст.9,71,72,107, 156, 163 Житлового кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, ст.ст.157, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місце проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 48 в будинку № 13 по вулиці Центральній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, знявши ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в Управлінні державної міграційної служби Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області за вищевказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10