У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ГоловуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Маляренка А.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 15 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 76 000 доларів США з розрахунку 12,30 % річних на строк до 16 грудня 2013 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за даним Договором про надання споживчого кредиту від 15 грудня 2006 року ОСОБА_6 за договором іпотеки № б/н від 15 грудня 2006 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,8 кв. м, житловою площею 54,2 кв. м, що належить Іпотекодавцю на підставі рішення місцевого суду Київського району м. Одеси від 27 травня 2003 року.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору, ПАТ «УкрСиббанк» було передано ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12 листопада 2014 року у нього виникла заборгованість у сумі 1 372 796,45 грн.

З урахуванням наведеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким: в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 372 796,45 грн, з яких сума заборгованості за кредитом - 765 820,11 грн, сума заборгованості за відсотками - 606 976, 34 грн, за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 15 грудня 2006 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,8 кв. м, житловою площею 54,2 кв. м, та належить Іпотекодавцю на підставі рішення місцевого Київського району м. Одеси від 27 травня 2003 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 17 березня 2004 року, номер запису 27, в книзі: 25 доп. к-14 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером № 7353420, згідно витягу № 12354711 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «ОМБТІ та РОН» 01 листопада 2006 року, шляхом передачі Іпотекодержателю АТ «Дельта Банк» предмет іпотеки у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року, позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 лютого 2006 року, а саме, квартиру АДРЕСА_1, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором кредиту, а тому позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, повністю погодитися із такими висновками судів не можна, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 15 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 76 000 доларів США з розрахунку 12,30 % річних на строк до 16 грудня 2013 року.

В якості забезпечення виконання кредитного зобов'язання між сторонами 15 грудня 2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_6 передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,8 кв. м, житловою площею 54,2 кв. м.

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу.

Однак, в зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за вище вказаним договором, станом на 12 листопада 2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 1 372 796,45 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Частинами 1, 2, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» установлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Однак, під час вирішення спору судами у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не визначено вартості предмета іпотеки, на яке визнано право власності за банком на момент ухвалення рішення, відповідно не встановлено, повністю чи частково задоволено вимоги кредитора, якщо частково, то який розмір заборгованості залишився у відповідача непогашеним.

Таким чином, ураховуючи, що судами не встановлені всі фактичні обставини від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко А.В. Маляренко Г.І. Мостова