Справа № 202/5989/16-ц
Провадження № 2/202/288/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Шишлянніков О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, територіальної громади села Боржавське в особі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та витребування майна, визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та витребування майна, визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом, який неодноразово уточнював. У позовній заяві та в уточнених позовах ОСОБА_1 посилається на те, що 13 лютого 2015 року помер його батько ОСОБА_1. У 1992 році ОСОБА_1 придбав ? частину домоволодіння № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське, Виноградівського району Закарпатської області. В даному володіння його сімя не проживала. Після смерті батька звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, однак йому було відмовлено через те, що в Реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості, що за даною адресою зареєстровано право власності на нежитлове приміщення (будинок побуту) у будинку № 2 по вулиці Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області за територіальною громадою села в особі Боржавської сільської ради. В подальшому зясувалося, що право власності було зареєстровано на підставі рішення № 68 від 18.01.2008 року тієї ж сільської ради про взяття у власність будинку побуту за адресою: вул. Івана Франка, будинок 2 в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області. Вважає, що даним рішенням сільська рада протиправно позбавила його батька права власності. За життя батько та мати позивача були зареєстровані та весь час проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько ще за життя подав заяву на приватизацію даної квартири. Однак ще у 1994 році ОСОБА_2, постійно проживаючи у м. Москва, незаконно приватизувала на себе та свого сина спірну квартиру. Про це позивач дізнався від нотаріуса після звернення із заявою про прийняття спадщини. Просив поновити йому строк на оскарження рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 68 від 18.01.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, видане на підстав рішення Боржавської сільської ради, розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року органу приватизації тресту «Днепротяжстрой» про безоплатну передачу в приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1; визнати частково незаконним та скасувати рішення Боржавської сільської ради Виноградівскього району Закарпатської області від 18.01.2008 року № 68 у частині взяття у власність Боржавської сільської ради ? частини будинку побуту № 2 по вул. Івана Франка у селі Боржавське, яке складається з ? частини житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка у селі Боржавське, що належало на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.1992 року ОСОБА_1, який помер 13.02.2015 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, видане на підставі рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 68 від 18.01.2008 року на будинок побуту по вулиці Івана Франка № 2 в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області, яке 01.04.2008 року зареєстроване Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», номер запису 70 в книзі 1-р-с під реєстраційним номером 22740929; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою села Боржавське в особі Боржавської сільської ради на будинок побуту по вулиці Івана Франка № 2 в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області, вчинений на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, виданого на підставі рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 68 від 18.01.2008 року, яке 01.04.2008 року зареєстроване Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», номер запису 70 в книзі 1-р-с під реєстраційним номером 22740929; визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, на ? частину будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області; визнати недійсним розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року органу приватизації трест «Днепротяжстрой» про безоплатну передачу в приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 02.04.1994 року, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трестом «Днепротяжстрой» на підставі розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року, зареєстроване в МБТІ м. Дніпропетровська у реєстровій книзі №44п-62, на квартиру АДРЕСА_3; визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, на квартиру АДРЕСА_4.

Позивач у судове засідання не зявився.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з урахуванням уточнень до позовної заяви.

Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради у судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала. Вважає, що спірне свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 та розпорядження тресту «Днепротяжстрой» було видано не міською радою, тому міська рада є неналежним відповідачем. Предявлення вимог до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача територіальної громади села Боржавське в особі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області у судове засідання не зявився. Подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, зазначає, що у спірному рішення вказано, що обєкт комунального значення КСП ім. Ватутіна на баланс Боржавського сільської ради по вул. Івана Франка № 2 в с. Боржавське передав у 1987 році. Тобто вважає з цього приводу договір купівлі-продажу, укладений між представником колгоспу ім. Ватутіна та ОСОБА_1, нікчемним правочином. В даному будинку з 1989 року ніхто не проживає. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що вона є сестрою позивача. Суд відмовив їй у поновленні пропущеного строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Спірна квартира була отримана батьком на всіх членів сімї, в тому числі і на неї, де вона і проживала тривалий час. У 1994 році вона приватизувала квартиру на себе та свого сина, що не викликало заперечень інших членів сімї, що проживали на той час в інших квартирах. Ніхто із них в установлені законом строки не оскаржував її дії в суді. Лише у 2015 році батько звернувся із заявою про приватизацію квартири. Компетентними органами йому було відмовлено, саме тому дана квартира і не була включена до спадкового майна. Вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження (а. с. 6).

01 грудня 1992 року між уповноваженою колгоспу імені Ватутіна с. В. Комяти, Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_1 купив ? частину жилого будинку, що знаходиться в с. Боржавське по вул. Івана Франка, № 2, розташований на присадибній ділянці розміром 1500 кв. м. (а. с. 7). На зазначеній присадибній ділянці розташований один цегляний, критий шифером будинок, загальною жилою площею 46,0 кв. м. Цей жилий будинок належав колгоспу ім. Ватутіна на підставі Реєстраційного посвідчення за реєстровим номером 8 від 31.08.1991 року, виданого Виноградівським міжміським підприємством технічної інвентаризації 31.08.1991 року та довідки-характеристики на ? частину жилого будинку № 849 від 03.09.1992 року. Продаж будинку вчинено за пятдесят пять тисяч карб. Даний договір було посвідчено секретарем Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 01.12.1992 року за реєстровим №15. ОСОБА_1 отримав у Виноградівському БТІ 04.12.1992 року технічний паспорт на ? частину жилого будинку по вул. І. Франка, 2 в с. Боржавське (а. с. 8-10). Згідно інформації Виноградівського районного БТІ № 159 від 26.07.2016 року (а. с. 15) 04 грудня 1992 року до Виноградівського БТІ було надано для реєстрації договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4, уповноваженою колгоспом ім. Ватутіна, та ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку за адресою: с Боржавське, вул. І. Франка,2.

Рішенням Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 68 від18.01.2008 року (а. с. 13) було взято у власність Боржавської сільської ради будинок побуту, який було передано по акту передачі обєктів комунального значення КСП ім. Ватутіна на баланс Боржанської сільської ради в 1987 році по вул. Франка, 2. Згідно інформації Виноградівського районного БТІ №159 від 26.07.2016 року (а. с. 15) до Виноградівського БТІ звернувся 29.01.2008 року виконком Боржавської сільської ради на виготовлення технічної документації на будинок побуту за адресою: с. Боржавське, вул. І. Франка, 2. До звернення було надано рішення сільської ради № 68 від 18.01.2008 року «Про передачу у власність с/ради будинок побуту». 01 квітня 2008 року Боржавською сільською радою було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно будинок побуту в цілому за адресою: с. Боржавське, вул. І. Франка, 2 на територіальну громаду села Боржавське в особі Боржавської сільської ради та зареєстровано у Виноградівському БТІ згідно витягу за № 22740929 від 01.04.2008 року. Згідно інвентаризаційної справи на обєкт будинок побуту в с. Боржавське, вул. І. Франка, 2 (а. с. 115-120) даний обєкт було взято на баланс сільської ради та проведено оцінку 26.03.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правомірність договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку за адресою: вул. І. Франка, 2, село Боржавське, Виноградівський район, Закарпатська область від 01.02.1992 року оспорена Боржавською сільською радою або будь-якою іншою заінтересованою особою не була. Даний правочин не був визнаний судом недійсним.

Суд критично ставиться до посилання представника Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області на те, що договір купівлі-продажу від 01.02.1992 року є нікчемним, оскільки право власності на дану будівлю у відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно і їх обтяжень» від 01.07.2004 року не оформлено. В даному випадку презумпція правомірності може бути спростована лише за наявності припису закону, що забороняє такі дії. Цивільним кодексом Української РСР, який діяв на момент укладання спірного договору купівлі-продажу, не передбачалося виникнення права власності з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спірний договір купівлі-продажу було посвідчено секретарем Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 01.12.1992 року та зареєстровано за № 15.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 321 ЦК України примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Представником відповідача територіальної громади села Боржавське в особі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності набуття ним права власності на спірну будівлю.

Суд ставиться критично до посилання представника Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області на те, що будинок побуту за адресою: с. Бержавське, вул. І. Франка, 2 було передано на баланс сільській раді у 1987 році, оскільки у акті передачі обєктів комунального значення КСП ім. Ватутіна (а. с. 182) на баланс Боржанської селищної ради 1987 рік зазначений як рік введення даного обєкту в експлуатацію, а не передачі обєкту на баланс селищної ради. Також суд не може прийняти як підставу позбавлення ОСОБА_1 права власності на спірну частину будинку № 2 по вул. І. Франка в с. Боржавське його не проживання у цьому будинку, його відмову від права власності.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Батько позивача ОСОБА_1 не звертався із заявою до державного реєстру про відмову від свого права власності на спірну частину будинку № 2 по вул. І. Франка в с. Боржавське. Тому підстав вважати, що він відмовився від свого права власності у суду немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання частково незаконним та скасування рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 18.01.2008 року № 68 у частині взяття у власність Боржавської сільської ради ? частини будинку побуту № 2 по вул. Івана Франка у села Боржавське, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, виданого на підставі даного рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою села Боржавське в особі Боржавської сільської ради на ? частину житлового будинку по вулиці Івана Франка № 2 в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Суд не може прийняти посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення свого права тільки після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 02 квітня 1994 року (а. с. 14) квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року тресту «Дніпроважбуд. Право власності на квартиру зареєстровано в МБТІ за № 44-и-62.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) держаного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючи поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 19 травня 1994 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 209). Позивачем не надано доказів на підтвердження його реєстрації та проживання до травня 1994 року за адресою: АДРЕСА_6.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження звернення батька позивача ОСОБА_1 до органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири.

За таких обставин у суду відсутні підстави для визнання недійсним розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року органу приватизації трест «Днепротяжстрой» про безоплатну передачу в приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2; визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 02.04.1994 року, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трестом «Днепротяжстрой» на підставі розпорядження № 3-ІІ/94 від 02.04.1994 року, зареєстроване в МБТІ м. Дніпропетровська у реєстровій книзі № 44п-62, на квартиру АДРЕСА_3.

ОСОБА_1 помер 13 лютого 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 613598 (а. с. 5).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2016 року (а. с. 185) було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру 3 39 у будинку № 2 по вул. Богдана Хмельницького у м. Дніпрі та ? частину домоволодіння № 2 по вулиці Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області після його батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, у звязку із тим, що це майно не зареєстроване за спадкодавцем.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, на ? частину житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області та відмовити у задоволенні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, на квартиру АДРЕСА_5.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з територіальної громади села Боржавське в особі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області пропорційно задоволеним вимога сплачений судовий збір у розмірі 2670,12 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 21, 204, 321, 328, 345, 347, 353, 393, 1218, 1268, 1269 ЦК України, ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про практику у справах про спадкування», від 30.05.2008 року № 7, ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 212 -215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково незаконним та скасувати рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 18.01.2008 року № 68 у частині взяття у власність Боржавської сільської ради ? частини будинку побуту №2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське, яке складається з ? частини житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське, що належало на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.1992 року ОСОБА_1, який помер 13.02.2015 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, видане на підставі рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 68 від 18.01.2008 року на будинок побуту по вулиці Івана Франка № 2 в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області, яке 01.04.2008 року зареєстроване Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», номер запису 70 в книзі 1-р-с під реєстраційним номером 22740929 в частині ? частини житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою села Боржавське в особі Боржавської сільської ради на ? частину житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області, вчинений на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року, виданого на підставі рішення Боржавської сільської ради Виноградісвького району Закарпатської області № 68 від 18.01.2008 року, яке 01.04.2008 року зареєстроване Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», номер запису 70 в книзі 1-р-с під реєстраційним номером 22740929.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 13.02.2015 року, на ? частину житлового будинку № 2 по вул. Івана Франка в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2670,12 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко