Справа № 729/960/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря Шлапак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 24036,78 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної угоди № б/н від 19.12.2014, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10182,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує. Станом на 15.08.2017 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 склала 24036,78 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився. У позовній заяві просив справу розглянути без його участі.

Відповідач у судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково, просить суд зменшити розмір заборгованості, оскільки на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, один з яких знаходиться на обліку Бобровицької ЦРЛ у звязку з цукровим діабетом та потребує постійних та значних витрат на лікування.

Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного:

Відповідно до укладеної угоди № б/н від 19.12.2014, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10182,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(а. с. 5-30).

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 15.08.2017 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 склала 24036,78 грн. (а. с. 4).

Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобовязання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника погашення кредиту, а позичальник зобовязується погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора

Стаття 1049 ЦК України зобовязує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено, що у разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, несвоєчасно здійснюючи погашення даного кредиту, у звязку з чим банк звернувся до суду із відповідним позовом, який на думку суду підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача перед банком, представленої ПАТ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 4), станом на 15.08.2017 склала 24036,78 грн., складається із заборгованості за кредитом 9322,39 грн., по відсоткам за користування кредитом 2476,35 грн., за пенею та комісією 10813,81 грн., а також штраф 1424,23.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд вважає, що в даному випадку до стягнення у повному обсязі підлягає заборгованість за кредитом, заборгованість по відсотках за користування кредитом, штраф. Частковому задоволенню підлягає вимога про стягнення заборгованості за пенею.

Відповідачем до суду була подана заява про зменшення розміру заборгованості, оскільки він на утриманні має хвору дитину, на підтвердження вказаного надав до суду відповідні документи ( а.с. 49-52 ).

При вирішенні заявлених позовних вимог щодо стягнення пені суд враховує приписи ч. 4 статті 42 Конституції України та положення ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, суд приймає де уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Отже, враховуючи матеріальне становище відповідача ОСОБА_1, а саме те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких знаходиться на обліку Бобровицької ЦРЛ у звязку з цукровим діабетом та потребує постійних та значних витрат на лікування, що підтверджено відповідними документами ( а. с. 30-34), суд вважає за доцільне зменшити пеню до 6000,00 грн., оскільки задоволення в такому випадку у повному обсязі позовних вимог банку свідчитиме про отримання невиправданих додаткових прибутків кредиторів та порушення прав відповідачів. Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення становить 19222,97 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 36 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам розяснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову ( частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір ( наприклад його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-УІ).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано квитанцію про сплату судового збору у сумі 1600,00 грн. (а.с. 1), у звязку з тим, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» слід стягнути судові витрати, розділені пропорційно в сумі 1279,57 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» забогованість по сплаті кредиту в розмірі 19222,97 грн., судовий збір у розмірі 1279,57 грн., а всього стягнути 20502 (двадцять тисяч пятсот дві) гривні 54 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко