Провадження № 2/537/1102/2017
Справа № 537/3757/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2017 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьорі С.І., при секретарі Солнишкіній Н.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) кожного місяця до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання дочки у добровільному поряду. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, вона вимушена звернутися до суду за вирішенням питання про стягнення аліментів у встановленому законодавством України порядку. Окрім того, на теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного заробітку. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду пояснила, що з відповідачем спільно не проживає з липня 2016 року та з цього часу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з»явився з невідомих суду причин.
Суд, вислухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне:
Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.
За час сумісного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 244416, яке видане 17.05.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, де зазначено, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2, а матір»ю ОСОБА_1
Малолітня дочка сторін проживає з матір»ю позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку відповідач ОСОБА_2 не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку відповідача піклуватися про свою малолітню дитину.
Відповідно до ст..84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем суду не надано жодного належного доказу, тобто не доведено відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, стан здоров'я та матеріальне становище позивача та дитини, стан здоров'я відповідача, який є працездатним, його матеріальне становище, відсутність у нього на утриманні інших осіб, встановлений законом прожитковий мінімум для дітей, що не досягли шестирічного віку та встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, а також те, що як встановлено судом, малолітня дочка сторін проживає разом із матір»ю, позивачка у зв»язку з доглядом за дитиною не працює, а відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дитини та дружини не надає, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 180, 181, 182,183,184 Сімейного Кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 (п»ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, починаючи з 11.09.2017 року та до досягнення нею повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на її утримання, щомісячно починаючи з 11.09.2017 року та до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 трирічного віку, тобто до 29.04.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: