Справа № 164/1297/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Покидюк М.В.
Провадження № 22-ц/773/132/17 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, Старосільської сільської ради Маневицького району Волинської області, Акціонерного товариства ,,Ощадбанк", Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мрія», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 19 вересня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 19 вересня 2013 року позов задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_5 право власності на належний ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на належне ОСОБА_7 та ОСОБА_8, спадкове майно, зокрема: право на земельну частку (пай) у землі, розміром 2.68 в умовних кадастрових гектарах вартістю 28855 гривень 38 копійок, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, який виданий Маневицькою районною державною адміністрацією Волинської області 10 грудня 1996 року; право на земельну частку (пай) у землі, розміром 2.68 в умовних кадастрових гектарах вартістю 28855 гривень 38 копійок, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, який виданий Маневицькою районною державною адміністрацією Волинської області 10 грудня 1996 року; право власності на майновий пай вартістю 7287 гривень, який знаходиться в користуванні СВК «Мрія» Маневицького району Волинської області, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) НОМЕР_3, який виданий Старосільською сільською радою Маневицького району Волинської області 10 лютого 2003 року; грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, який зберігається в ТВБВ №10002/050 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_4.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив це рішення в частині визнання права власності на житловий будинок, просив у цій частині його скасувати і постановити нове рішення, яким в зазначеній частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки відповідачем рішення оскаржене частково, дане рішення в частині вирішення вимог про визнання права власності на земельні та майнові паї, на грошові заощадження апеляційним судом не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що батьками позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 були ОСОБА_7, ОСОБА_6.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ( т.І а.с.9,10).

Згідно з довідкою Старосільської сільської ради Маненвицького району від 30.08.2012 на день смерті за ОСОБА_6 рахувалось господарство в АДРЕСА_1.Згідно з витягом з по господарської книги № 2 за 2011-2015 роки, житловий будинок з надвірними і по господарськими спорудами за зазначеною адресою належить ОСОБА_6 ( т. І а.с.12, 13).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем Старосільської сільської ради, яким заповіла усе своє майно синові ОСОБА_5 ( т. І а.с. 131).

З дослідженої судом апеляційної інстанції матеріалів нотаріальної справи вбачається, що 30.08.2012 року ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері ( т.І а.с.124).

04.09.2012 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, які на час смерті матері ОСОБА_6, були непрацездатними у зв'язку з досягненням пенсійного віку, подали до нотаріальної контори заяви про відмову від отримання обов'язкової частки у спадщині ( т. І а.с.133-134).

Також встановлено, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_6, її син - відповідач ОСОБА_3, 1955 року народження, пенсійного віку не досяг, непрацездатним не був, до числа осіб, які за законом мають право на обов'язкову частку у спадщині, не належить.

У зв»язку з відсутністю у спадкодавця ОСОБА_6 правовстановлюючих документів на будинок в АДРЕСА_1, ОСОБА_5, який прийняв спадщину за заповітом шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок ( т. І а.с. 25).

За таких обставин застосуванню підлягає ст. 392 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Це означає, що позови про визнання за спадкодавцем права власності на майно також можуть бути задоволені судом за наявності належних доказів.

Тому суд першої інстанції, встановивши на підставі записів у погосподарських книгах та довідки сільської ради, що на день смерті ОСОБА_6 їй належав будинок по АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_5 в установленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини, на підставі положень статтей 328, 1216, 1233 ЦК України прийшов до правильного висновку про визнання права власності на спадковий будинок на підставі заповіту за позивачем ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 зводяться до порушення судом першої інстанції норм процесуального права та заперечень щодо підписання позивачем ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_2 заяв про відмову у прийнятті спадщини, посилання на розгляд справи у його відсутності, тверджень, що він заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав( т. І.а.с.66).

Судом апеляційної інстанції забезпечено як право відповідача ОСОБА_3 на участь у судовому засіданні, так і право скористатися усіма процесуальними правами, наданими законом, заслухано його пояснення та пояснення представника, задоволено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи і така експертиза проведена. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України апеляційний суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, витребовував за клопотанням відповідача та його представника докази, необхідні для проведення експертизи, тому ті права, якими він не скористався при розгляді справи судом першої інстанції у зв'язку з неявкою в судове засідання, він здійснив в апеляційному суді.

Апеляційним судом витребувано до досліджено у судовому засіданні завірену у нотаріальному порядку копію нотаріальної справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 (т.І а.с.123-126).

Заперечення ОСОБА_1, ОСОБА_2 про те, що вони заяв про відмову від належної обов"язкової частки у спадщині не підписували, спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи № 185 від 04.08.2017 року, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду від 24.05.2017 року ( т. ІІ а.с. 13-17). Апелянт та його представник не подали та не зазначили належних та допустимих доказів, які б спростовували цей висновок експертизи. Заперечення та пояснення сторін відповідно до статтей 58-59 ЦПК України не відносяться до належних доказів, якими може бути спростований висновок судової почеркознавчої експертизи.

На підставі статті 303 ЦПК України, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Маневицького районного суду.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 19 вересня 2013 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: