ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області за нею визнано право власності на будинок №12 по вулиці Луговій в м. Фастові Київської області, який належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2002 року її батьку, ОСОБА_3, який помер 21.11.2008 року, у якому крім неї зареєстровані діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, у вказаному будинку також зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який на сьогоднішній день є її колишнім чоловіком. Відповідач ще за життя її батька зареєстрував своє місце проживання у вказаному будинку та періодично знімався з реєстрації, оскільки являвся громадянином іншої держави. Влітку 2013 року відповідач знову був зареєстрований у вищевказаному будинку, однак після реєстрації відповідача вони посварились та остаточно припинили шлюбні відносини. Відповідач забрав свої особисті речі та виїхав з будинку.
Таким чином позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 12 по вул. Лугова в м. Фастові Київської області.
Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просила справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не зявився, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються положеннями статей 71 і 72 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2014 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок №12 по вулиці Лугова в м. Фастові Київської області, який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2002 року, як спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 21.11.2008 року (а.с.10).
В належному позивачу будинку зареєстровані діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується витягом з будинкової книги на будинок № 12 по вулиці Луговій в м. Фастові Київської області (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.09.2007 року серія 1-ОК №034875, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний 30.01.2007 року (а.с.9).
Згідно акта голови вуличного комітету від 06.09.2017 року підтверджується факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 забрав свої речі та з 2013 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. За вищевказаною адресою проживають ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5).
Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», висловив правову позицію, відповідно до якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).
За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перешкоджає проживанню відповідача в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом.
Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за ним житлового приміщення не звертався, не надав доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк.
У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач у зв'язку з обраним ним способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишив будинок № 12по вул. Лугова в м. Фастові Київської області. Протягом тривалого часу він не робив спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставив. Під час своєї відсутності в будинку відповідач плату за житло, комунальні послуги не вносив.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 на користування житлом зі сторони ОСОБА_1 порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,60,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 12 по вул. Лугова в м. Фастові Київської області
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова