Категорія 24Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2017 року у справі за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у ВНЗ МВС України, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року №275 ОСОБА_2 було зараховано курсантом І курсу денної форми навчання. 21.08.2010 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ УМВС України та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.08.2011 року №109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 було відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 16.12.2014 року №205 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ згідно ст. 64 п. «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Відповідно до проведеного розрахунку сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 в Львівському державному університеті внутрішніх справ за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року становить 17 438, 49 грн.. В позові зазначено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, а тому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування вартості витрат на навчання 17 438, 49 грн..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (р/р ЛьвДУВС 0729 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 820172, ЄДРПОУ 8571995) витрати, пов'язані з утриманням у ВНЗ МВС України, в розмірі 17 438, 49 грн..

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник Львівського держаного університету внутрішніх справ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, при цьому було надано заперечення на апеляційну скаргу, вказавши на безпідставність скарги та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що на утримання відповідача у вищому навчальному закладі, було здійснено витрати, розмір яких підтверджено довідкою-розрахунком і які підлягають стягненню з відповідача у зв'язку з порушенням ним умов контракту та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року №275 ОСОБА_2 зараховано з 15.08.2010 року курсантом першого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи денної форми навчання за напрямом 6.030402 «Правознавство» за державним замовленням.

21.08.2010 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Відповідно до п. 7.4. Договору строк дії даного договору сторони визначили до серпня 2016 року.

На підставі наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.08.2011 року №109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки соціальної роботи денної форми навчання за напрямом «Правознавство» рядового міліції ОСОБА_2 відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ з 30.08.2011 року, терміном навчання на 4 роки.

31.08.2011 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_2 був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справи України.

Пунктом 7.4. Договору строк дії даного договору сторони визначили до 30.06.2017 року.

Крім того, 02.07.2013 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений договір відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до п. 2 цього Договору Львівський державний університет внутрішніх справ набув право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обов'язків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору.

01.08.2013 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений додатковий договір №1 до договору відступлення права вимоги, згідно якого сторони виклали п. 2 договору відступлення права вимоги в наступній редакції: «За цим договором Львівський державний університет внутрішніх справ набуває право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обов'язків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України.

Звернувшись в суд з позовом, Львівським державним університетом внутрішніх справ заявлено вимогу про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у ВНЗ МВС України, обґрунтовану тим, що відповідачем порушені умови контракту.

З матеріалів справи видно, що наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 16.12.2014 року № 205 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «Ж» (за власним бажанням) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 розділу «Обов'язки Сторін» Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, укладеного між ОСОБА_2 та Львівським державним університетом внутрішніх справ, передбачено, що університет забезпечує відповідача теоретичною та практичною підготовкою, створює умови для навчання, забезпечує харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Відповідно до п. 2.3.6. Договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору (п.п. 3.1, 3.2 - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання), особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Частиною 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно довідки-розрахунку фактичні витрати, пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_2, складають 17 438,49 грн., до яких відносяться: грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення.

Пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року за №313, зазначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Пунктом 3 Порядку відшкодування особами витрат передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

З матеріалів справи видно, що витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, не відшкодовані.

Колегія суддів вважає, що кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається, в тому числі використовуючи кошти на підготовку фахівців для МВС України, відтак суд першої інстанції з урахуванням положень договору та Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів вищих навчальних закладів, прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 17 438,49 грн., які є витратами, пов'язаними із утриманням у вищому навчальному закладі, при цьому вірно встановив той факт, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за власним бажанням.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності в укладеному контракті положення про обов'язок відповідача добровільно відшкодувати витрати, пов'язані із утриманням у вищому навчальному закладі, у разі його звільнення із служби під час навчання або протягом трьох років після закінчення навчання, до уваги не приймається, оскільки чинним на той момент законодавством, а саме положеннями ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», а також умовами договору, з якими погодився ОСОБА_2, передбачене відшкодування фактичних витрат, пов'язаних із утриманням в навчальному закладі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно з оригіналом: