Справа № 222/910/17
Провадження 2/222/352/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Володарський районний суд Донецької області в складі судді Доценко С.І. при секретарі Болбат Н.І. за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольске цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Нікольського району Донецької області, ОСОБА_1 про визнання членом сімї наймача, з яким проживав однією сімєю до дня її смерті та визнання права на користування житловим приміщенням з правом реєстрації місця проживання,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 селищної ради Нікольського району Донецької області, ОСОБА_1 про визнання його членом сім»ї наймача квартири №8 по вул. Леніна (нині-Свободи)15 в смт. Володарське (нині Нікольске) Донецької області ОСОБА_4, померлої 07.11.2016 року, з якою проживав в зазначеній квартирі однією сімєю з 2002 року до дня її смерті та визнання права на користування зазначеним житловим приміщенням з правом реєстрації місця проживання, тому що іншого житла в нього немає.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 02.03.1989 року його батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як молодим фахівцям після закінчення вищого навчального закладу та влаштування на роботу працівниками міліціями органами місцевого самоврядування було надано право користування та проживання в спірній квартирі Головним наймачем була його мати ОСОБА_4 З 02.03.1989 року батьки були зареєстровані в цій квартирі та проживали до дня їхньої смерті. Він ще дитиною , як член сім»ї наймача з сестрою також були зареєстровані та проживали в зазначеній квартирі .В 2000 році він після одруження змінив місце проживання та став проживати з дружиною за іншою адресою де і зареєструвався . Після розірвання шлюбу в 2002 році він припинив реєстрацію за адресою колишньої дружини та повернувся в батьківську квартиру , де з дозволу батьків став проживати з ними однією сімєю та вести спільне господарство до самої їхньої смерті. Проживаючи в квартирі, тривалий час за згодою батьків,він не лише користувався правом на проживання, а і разом з ними ніс обовязки по утриманню квартири ( приймав участь в оплаті комунальних платежів, надавав кошти на ремонти зазначеної квартири та сам особисто приймав участь своєю працею в поточних ремонтах спірної квартири. Батьки прожили в квартирі понад 26 років, але не встигли оформити право власності на квартиру у встановленому законом порядку. Після їх смерті (батько помер 16.02.2016, мати 07.11.2016 року) він продовжує проживати та користуватись зазначеною квартирою як член сім»ї наймача, іншого місця проживання немає, та продовжує нести витрати утриманню квартири і після їх смерті, сплачує всі комунальні платежі. Посилаючись на ст. 61,64,65,106 ЖК УРСР, на п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» №9 від 12.04.1985 року, просив задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не зявився, але ж надав суду заяву в якій просив задовольнити його позов та розглянути справу у його відсутність.

Відповідачем ОСОБА_3 селищною радою Нікольско го району Донецької області надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та винесення рішення на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 пояснила, що є сестрою позивача та підтвердила , що її батькам як наймачам, які на той час були молодими фахівцями була надана в користування спірна квартира і вони з братом (позивачем) разом з батьками також вселись та проживали в ній. Після одруження позивач виписався із батьківської квартири та став проживати з дружиною окремо. В 2001-2002 роках, точно не памятає, брат дійсно після розірвання шлюбу повернувся в батьківську квартиру з дозволу батьків, та проживав там постійно з батьками до їх смерті в 2016 році. Їй відомо, що брат та батьки проживали однією сімєю, мали спільний сімейний бюджет, разом харчувались, разом робили ремонт, сплачували комунальні платежі. Відповідач проживала в квартирі до одруження, після чого змінила адресу проживання і зараз проживає окремо. Після смерті батьків брат продовжує проживати в квартирі та сплачує комунальні платежі. Іншого житла він не має. Тому вона не претендує на цю квартиру та не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-НО №287988 ОСОБА_2 його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно карточок прописки ЖЕУ ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є батьками позивача, на достатніх правових підставах як наймачі були зареєстровані та проживали за адресою смт. Володарське (нині ОСОБА_3) по вул. Леніна ( нині-Свободи ) 15 кв.8 з 02.03.1998 року( а.с.11-12)

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-НО №935491 ОСОБА_5 помер 16 лютого 2016 року в смт. Володарське Донецької області.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-НО №961626 ОСОБА_4 померла 07 листопада 2016 року.

Згідно копії заяви про видачу паспорту форми №1 встановлено, що ОСОБА_2 22.02.1977 року змінював паспорт на паспорт нового зразка 29 жовтня 1999 року, де зазначено адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 15)

Згідно акту підтвердження факту проживання від 09.08.2017 року депутатом Володарської селищної ради Харченко в присутності сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_2, 22.02.1977 р.н постійно проживав та продовжує проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 як син з батьками: ОСОБА_5, який помер 16.02.2016 року та ОСОБА_4, померлою 07.11.2016 року, які постійно проживали в квартирі з 02.03.1989 року до дня їх смерті (а.с.17)

Згідно квитанцій про оплату комунальних платежів розрахунок платежів по квартирі АДРЕСА_1 проводився на трьох жильців.

Факт постійного проживання в спірній квартирі позивача з наймачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживають в зазначеному будинку і є сусідами по квартирі, які пояснили, що родина ОСОБА_4 вселилась в квартиру ще в 1990 роках. До складу сімї входили чоловік ОСОБА_4 о Федорович, дружина ОСОБА_4 та двоє дітей, один із яких позивач. Після одруження діти стали проживати окремо. Позивач після розірвання шлюбу на початку 2001-2002 року повернувся і став проживати з батьками. Батьки не заперечували проти його проживання в квартирі. Вони проживали однією сімєю. Позивач разом з батьками вів спільне господарство, приймав участь в ремонтах, і у всіх придбаннях сімї. Вони бачили як син щоранку возив мати на роботу. Відносини між батьками та позивачем були доброзичливі. Позивач проживав в квартирі до смерті батьків і продовжує проживати після їх смерті.

Ст. 7 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно закону.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

Ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну відповідальність за зобовязання, що випливають з зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сімї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.

Згідно з ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселились в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 106 ЖК України повнолітній член сімї наймача вправі вимагати визнання його членом сімї наймача за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на користування житловим приміщенням належить будь-якому членові сімї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була згода на це членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним їх місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №9 від 12.04.1985 року наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права на користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала та вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому.

З огляду на вищевикладене оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вселені в спірну квартиру наймачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали в ній на правових підставах з 02.03.1989 року по день своєї смерті, а позивач ОСОБА_8 як член сім»ї наймача постійно проживав з наймачами спірної квартири однією сімєю в зазначеній квартирі АДРЕСА_2 (нині-Свободи) в смт. Володарське (нині-Нікольске) тривалий час з 2002 року за їх згодою, без укладення будь-яких договорів щодо користування жилим приміщенням квартири, та вів з ним спільне господарство, іншого житла він не має, а тому суд вважає що є всі підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Конституції України, ст. ст. 61, 64, 106, ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №9 від 12.04.1985 року , ст. ст. 8,10,11,60,212,213,215,223 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Нікольського району Донецької області, ОСОБА_1 про визнання членом сімї наймача, з яким проживав однією сімєю до дня смерті та визнання права на користування житловим приміщенням з правом реєстрації місця проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 членом сімї наймача квартири №8 по вул. Леніна (нині-Свободи), буд.15 в смт. Володарське (нині Нікольске) Донецької області ОСОБА_4, померлої 07.11.2016 року, з якою проживав в зазначеній квартирі однією сімєю з 2002 року до дня її смерті .

Визнати за ОСОБА_2 право на користування квартирою №8 по вул. Леніна (нині-Свободи)15 в смт. Володарське (нині Нікольске) Донецької області з правом реєстрації місця проживання.

Повний текст рішення виготовлений 27.10.2017 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполь через Володарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а для осіб, які приймали участь в розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя С.І. Доценко