Справа № 496/2049/17
Провадження № 2/496/1333/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24 червня 2016 року відповідач керуючи автомобілем в стані алкогольного спяніння допустив зіткнення з його автомобілем. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду відповідача було визнано винним та піддано адміністративному стягненню. В результаті вказаного ДТП, автомобілю, який належить позивачу, було завдано значних технічних ушкоджень та понесено значну матеріальну шкоду, яку позивач просить відшкодувати. Відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдані матеріальні збитки.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. (а.с. 56).

Третя особа у судове засідання не зявилась, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. (а.с. 28).

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 червня 2016 року о 18:00 годин відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 38 км + 800 м автодороги «Одеса-Кучургани» в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечну швидкість руху, інтервал, дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який пропускав транспортні засоби, рухомі по головній дорозі. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями Відповідач порушив п. 2.9, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України, що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/2325/16-п, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (а.с. 7).

У відповідності до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок або постанова суду, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях відповідача не підлягає доказуванню.

В наслідок ДПТ, що сталося 24 червня 2016 року з вини ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності отримав значні технічні пошкодження про що свідчіть висновок звіту про незалежну оцінку завданої матеріальної шкоди КТЗ в наслідок ДТП ЗАЗ-968М, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 21 жовтня 2016 року. Відповідно до висновку вказаної оцінки з урахуванням візуально виявлених пошкоджень (без урахування ймовірно можливих скритих дефектів вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ-968М становить 9 300,00 грн. (дев'ять тисяч триста гривень, 00 копійок). (а.с. 8).

Вартість проведеної незалежної оцінки згідно рахунку № 4 від 21 жовтня 2016 року та квитанції про сплату № N178C36671 становить 2 200,00 грн. (дві тисячі двісті гривень, 00 копійок). (а.с. 9, 57,58).

Листом від 05 жовтня 2016 року позивач запропонував відповідачу буди присутнім при проведені огляду автомобілю та оцінки понесених матеріальних збитків. (а.с. 10).

Після ДТП автомобіль позивача був поставлений на арешт майданчик слідчім СВ Біляївського ВП ОСОБА_4 за адресою м. Біляївка, вул. Шкільна, № 19, що було вказано в акті 4805 прийому та передачі транспортного засобу від 24 червня 2016 року. Евакуатор, який доставив автомобіль на арешт майданчик був визваний слідчим СВ Біляївського ВП ОСОБА_4 за номером мобільного телефону - 063-708-38-36, про що вказано в листі т.в.о. начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області. (а.с. 12).

Розмір плати за зберігання транспортного засобу «ЗАЗ 968» р/н НОМЕР_3 на спеціальному майданчику склав 860,00 гривень. (вісімсот шістдесят гривень, 00 копійок), що підтверджується копією товарного чеку № 31 від 01 липня 2016 року. (а.с. 11).

Розмір плати за доставку транспортного засобу «ЗАЗ 968» р/н НОМЕР_3 на арешт майданчик склав 2 000,00 гривень. (дві тисячі гривень, 00 копійок).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач відмовляється відшкодувати матеріальні збитки позивачу, які були завдані в результаті вказаної ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, обставини вказані в позові підтверджуються наданими доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 1).

Керуючись ст.ст. ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14360,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів через Біляївський райсуд Одеської області.

Суддя Буран В.М.

31 жовтня 2017 року