Справа № 513/962/16-ц
Провадження № 2/513/64/17
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Райчевій Т.М., за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Позов обгрунтував тим, що 30 жовтня 2012 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, а 30 травня 2016 року шлюб між ними розірвано за рішенням суду.

Під час шлюбу ними було придбане майно:

1. Компьютер «Самсунг» вартістю 7150 гривень,

2. Тюнер до телевізора вартістю 800 гривень,

3. Котел опалювання 3000 гривень,

4. Антена для інтернета вартістю 1000 гривень,

5. Роутер для інтернета вартістю 500 гривен,

6. Люстра вартістю 180 гривень,

7. Кухоні меблі вартістю 5100 гривень,

8. Пральна машину «Індезіт» вартістю 6750 гривень,

9. Телевізор «Самсунг» вартістю 9700 гривень,

10. Письмовий стіл вартістю 1300 гривень,

11. Килимове покриття вартістю 1000 гривень,

12. Крісло вартістю 540 гривень,

всього на суму 37020 гривень.

Все придбане майно за спільні кошти подружжя відповідач забрала собі.

Крім того, відповідач забрала майно, яке було придбане ним до шлюбу, та належить йому на праві власності:

1. Телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень,

2. Холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень,

3. Килим 3х4 вартістю 2100 гривень,

4. Микрохвильову піч вартістю 2800 гривень,

5. Мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень,

всього на суму 23800 гривень.

У звязку з тим, що відповідач не бажає добровільно поділити придбане ними майно та повернути його особисте майно позивач просив поділити спільне майном подружжя та виділити йому:

1.Телевізор «Самсунг» вартістю 9700 гривень,

2. Тюнер до телевізора вартістю 800 гривень,

3. Компьютер «Самсунг» вартістю 7150 гривень,

4. Антену для інтернета вартістю 1000 гривень,

5. Роутер для інтернета вартістю 500 гривен,

6. Крісло вартістю 540 гривень,

всього на суму 19690 гривень.

Виділити відповідачу:

1. Кухонні меблі вартістю 5100 гривень,

2. Пральну машину «Індезіт» вартістю 6750 гривень,

3.Котел опалювання вартістю 3000 гривень,

4. Письмовий стіл вартістю 1300 гривень.

5. Килимове покриття вартістю 1000 гривень.

6. Люстру вартістю 180 гривень,

всього на суму 17330 гривень.

Стягнути з нього на користь відповідача різницю між вартістю виділеного майна в натурі у розмірі 1180 гривень.

Зобовязати відповідача повернути його особисте майно, набуте до шлюбу.

Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на юридичну допомогу.

З урахуванням уточненого позову від 27 жовтня 2017 року, позивач просив поділити спільне майно подружжя за запропонованим ним варіантом поділу, з урахуванням вартості майна, зазначеного відповідачем ОСОБА_2

У дане судове засідання позивач не прибув. Під час розгляду справи ОСОБА_4 та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданого позову.

Відповідач позов визнала частково. ОСОБА_2 не заперечувала факт придбання під час шлюбу майна, вказаного позивачем за переліком, проте не погодилась з вартістю майна, зазначеного ним, вважаючи його завищеним та вказала, що придбане під час шлюбу майно коштувало: компьютер «Самсунг» 6555 гривень, тюнер до телевізора 800 гривень, котел опалювання 3600 гривень, антена для інтернета 800 гривень, роутер для інтернета 460 гривень, люстра 120 гривень, кухоні меблі 3600 гривень, пральна машина «Індезіт» 2699 гривень, телевізор «Самсунг» 4099 гривень, письмовий стіл 680 гривень, килимове покриття 560 гривень, крісло 175 гривень.

Відповідач зазначила, що крім майна за вказаним переліком під час шлюбу ними було придбано автомобіль НОМЕР_1 вартість 1000 доларів США, який на цей час перебуває у користуванні колишнього чоловіка. Крім того, під час шлюбу вона проводила ремонти в будинку чоловіка за власний кошт, установлювала паркан, сплачувала комунальні послуги, однак позивачем не враховані вказані витрати при предявленні позову про поділ майна.

Також відповідач не заперечувала факт, що вона забрала майно яке було придбане чоловіком до шлюбу: телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень, холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень, килим 3х4 вартістю 2100 гривень, микрохвильову піч вартістю 2800 гривень, мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень. Пояснила суду, що вказане майно мала намір повернути колишньому чоловіку після вирішення питання про поділ майна, набутого ними під час шлюбу.

Просила виділити їй все майно за переліком зазначеним чоловіком, а позивачу виділити автомобіль, що був придбаний ними під час шлюбу та залишився у користуванні чоловіка, оскільки вказане майно є неподільною річчю.

Позивач заперечував факт придбання під час шлюбу автомобіля. Зазначив, що працює по найму на великовагових автомобілях. Після повернення з рейсу брав різні автомобілі у друзів та приїздив додому в с. Ярославку. Жодних автомобілів під час шлюбу не купував.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що під час перебування подружжя ОСОБА_2 у шлюбі він працював разом з відповідачем у Великорибальському будинку-інтернат. Подружжя проживало у будинку батьків відповідача по вулиці Мічуріна в с. Ярославка Саратського району. За час коли ОСОБА_4 перебував на заробітках ОСОБА_2 вела господарство, робила ремонти за власний кошт, обробляла город. Зі слів відповідача дізнався, що під час шлюбу ними було придбано автомобіль марки «ВАЗ 2105». На цей час на вказаному автомобілі бачив батька позивача.

Свідок ОСОБА_6 дала суду аналогічні пояснення в частині ведення ОСОБА_2 господарства, проведення ремонтів в будинку батьків позивача.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, кожний з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.

Згідно ст.ст. 60 ч.1, 63, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 Сімейного Кодексу України, ст. 368, 369, 372 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності… Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.... Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу… У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними… Майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання…

Ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до копії рішення Саратського районного суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2012 року по 30 травня 2016 року (а.с.6).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, спільних дітей не мають, проживали в будинку батька позивача в с. Ярославка Саратського району, вул. Мічуріна, 27. Сторони погодились з тим, що під час шлюбу ними було придбано майно: компьютер «Самсунг» вартістю 6555 гривень, тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, котел опалювання вартістю 3600 гривень, антену для інтернета вартістю 800 гривень, роутер для інтернета вартістю 460 гривень, люстру вартістю 120 гривень, кухоні меблі вартістю 3600 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 2699 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 4099 гривень, письмовий стіл вартістю 680 гривень, килимове покриття вартістю 560 гривень, крісло вартістю 175 гривень.

Вказане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Сторони не досягли згоди про поділ майна, тому суд вважає за необхідне поділити майно подружжя в натурі та виділити ОСОБА_4: компьютер «Самсунг» вартістю 6555 гривень, тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, котел опалювання вартістю 3600 гривень, антену для інтернета вартістю 800 гривень, роутер для інтернета вартістю 460 гривен, люстру вартістю 120 гривень, всього на суму 12335 (дванадцять тисяч триста тридцять п'ять) гривень; ОСОБА_2 виділити наступне майно: кухоні меблі вартістю 3600 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 2699 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 4099 гривень, письмовий стіл вартістю 680 гривень, килимове покриття вартістю 560 гривень, крісло вартістю 175 гривень, всього на суму 11813 (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень.

Також суд вважає за необхідне визнати за сторонами право власності на віділене в натурі майно.

Оскільки вартість виділеного ОСОБА_4 майна в натурі більше ніж частка, що виділена ОСОБА_2 на 522 гривні, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача різницю між вартістю майна у розмірі 522 гривні.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 майно, що належить йому на праві особистої власності: телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень, холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень, килим 3х4 вартістю 2100 гривень, микрохвильову піч вартістю 2800 гривень, мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача в частині того, що позивач не надав доказів придбання спірного майна та його вартості, оскільки відповідачем визнано той факт, що під час шлюбу ними було придбано спірне майно за вказаним переліком та цінами, вказаними самим відповідачем. Також, під час судового розгляду відповідачем було визнано ту обставину, що вона забрала майно відповідача, яке є особистою власністю, придбане до шлюбу та вказане майно на цей час перебуває в неї.

Твердження відповідача в частині того, що під час шлюбу ними було придбано автомобіль «ВАЗ-2105», який залишився у позивача суд вважає необгрунтованими, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання такого майна.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ на підтвердження факту придбання сторонами автомобіля пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки такий факт має бути підтверджений певними засобами доказування, як то договір купівлі-продажу автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на імя одного з подружжя.

Твердження відповідача в частині того, що при поділі майна суду необхідно відступити від засад рівності частки подружжя, тому що вона є одинокою матірю та з нею проживає малолітня дитина суд вважає необгрунтованими. В контексті даного спору судом не може бути застосовано відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, оскільки у подружжя немає спільних дітей.

На підставі ст. 84 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 3000 гривень.

Крім того, відповідно до норм ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 275,60 гривень.

Керуючись ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст. 60 ч.1., 63, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1, 2 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на наступне майно:

1. Компьютер «Самсунг» вартістю 6555 гривень,

2. Тюнер до телевізора вартістю 800 гривень,

3. Котел опалювання вартістю 3600 гривень,

4. Антену для інтернета вартістю 800 гривень,

5. Роутер для інтернета вартістю 460 гривен,

6. Люстру вартістю 120 гривень,

всього на суму 12335 (дванадцять тисяч триста тридцять п'ять) гривень.

Виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на наступне майно:

1. Кухоні меблі вартістю 3600 гривень,

2. Пральну машину «Індезіт» вартістю 2699 гривень,

3. Телевізор «Самсунг» вартістю 4099 гривень

4. Письмовий стіл вартістю 680 гривень,

5. Килимове покриття вартістю 560 гривень

6. Крісло вартістю 175 гривень,

всього на суму 11813 (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 522 (п'ятсот двадцять дві) гривні.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 майно, що належить йому на праві власності:

1. Телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень,

2. Холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень,

3. Килим 3х4 вартістю 2100 гривень,

4. Микрохвильову піч вартістю 2800 гривень,

5. Мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3275 (три тисячі двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Я. Кожокар