Справа №345/3321/17
Провадження № 2/345/1584/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

26.10.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Бандури Г.М. , розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , визнання права власності на майно,усунення перешкод в користуванні житлом, суд-

встановив:

що позивач звернулася із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 02.10.2008 року по 20.07.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі , в якому народився син ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.07.2017 року залишений проживати з позивачкою, і який знаходиться на її вихованні та утриманні. За час перебування у шлюбі , на ім»я відповідача, сторонами було придбано у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Після придбання квартири сторони провели у ній ремонт , однак після закінчення ремонту між ними склалася конфліктна ситуація , що призвела до розпаду сім»ї і розірвання шлюбу. Так як , в квартирі не зареєстровано офіційно ні проживання позивачки , ні проживання їхнього спільного сина, а сам договір купівлі-продажу квартири складений на ім»я відповідача, то останній почав говорити , що дана квартира належить лише йому, а позивачка не має права в ній проживати. Більше того, відповідач поміняв в квартирі замки і її з сином в житло не пускає. Позивачка разом із сином змушені проживати в гуртожитку, хоча дану квартиру було придбано для потреб сім»ї , з метою забезпечення їх окремим житлом. Тому ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду в якому просить провести поділ майна подружжя , визнавши за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 , а решту майна :1/2 частину квартири АДРЕСА_2 залишити відповідачу, а також усунути перешкоди в користуванні квартирою №36 по вул..Хіміків,8 в м.Калуші Івано-Франківської області , а саме:зобовязавши відповідача не чинити позивачці перешкоди в користуванні спірною квартирою та надати їй доступ до квартири шляхом надання відповідачем ключів від квартири.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, однак від неї до суду надійшла заява про те, що позов підтримує в повному обсязі,просить задоволити, розглянути справу у її відсутності та у відсутності її представника адвоката ОСОБА_4, у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи .

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча завчасно і належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації - газету «Галичина» №76 (5326) від 19.10.2017 року , про причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2008 року по 20.07.2017 року (а.с. 9,11), в якому народився син ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 і який рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.07.2017 року залишений проживати з позивачкою, який знаходиться на її вихованні та утриманні. (а.с. 9,17).

За час перебування у шлюбі сторонами на ім»я відповідача ОСОБА_1 було придбано у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. , що вбачається із котії договору купівлі продажу від 03.02.2016 року (а.с. 5).

Згідно копії заяви від позивачки ОСОБА_1 № 93 від 03.02.2016 , позивачка дала своєму чоловікові ОСОБА_1 згоду на придбання по договору купівлі продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідност. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Звідси, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до зазначеної норми воно вважається таким, що належить подружжю.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ст.ст.60,69 СК України, ч.ч. 2, 3 ст.325, ст.368 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, оскільки вказане майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі, і незалежно від того хто і скільки (дружина чи чоловік) вніс коштів на їхнє придбання то належить позивачу та відповідачеві на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу Українидружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1ст. 70 Сімейного кодексу Українита ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу Україниу разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що частки кожного із подружжя є рівними. Поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , як спільного майна подружжя, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 слід провести, визнавши за кожним із них право на 1/2 частину даного майна.

Відповідно до частин першої-другої статті 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, як зазначено у статті 391 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюбний контракт не укладений, будь-якої домовленості щодо поділу майна немає, однокімнатна квартира АДРЕСА_1 була придбана за час шлюбу.

Між сторонами склались неприязні відносини , які привели до розпаду сім»і та розірвання шлюбу , відповідач змінив замок на вхідних дверях, чим перешкоджає позивачу та їхньому спільному сину користуватись майном. Даний факт підтверджується копією заяви позивачки до Калуського відділу поліції від 03.07.2017 року (а.с.10).

За таких обставин враховуючи те, що відповідач чинить перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним на праві спільної сумісної власності сторонам майном - квартирою, а тому порушене право підлягає захисту в спосіб усунення цих перешкод.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані позивачем у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою підлягають задоволенню повністю.

У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного ст. ст. 368,372,369,391 Цивільного кодексу України, ст. ст.60,70,71 Сімейного кодексу України Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 213-215,224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задоволити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 36 по вул..Хіміків,8 у м. Калуші , Івано-Франківської шляхом зобов'язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 вільний доступ до квартири та ключі від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІДНПП НОМЕР_1 в користь позивачки ОСОБА_1 2280 грн.. судових витрат (1280 грн. судовий збір, 1000 грн. витрат за надання правової допомоги) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :