РІШЕННЯ

Іменем України

06.09.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1122,20 гривень на відшкодування майнової шкоди та 10 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 11122,20 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2014 року близько 22.30 год., ОСОБА_2, перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхом у будинку №26 по вул.Науковій у м.Львові, під час виникнення конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №396 від 19.03.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. В результаті побиття позивач отримав синці на волосяній частині голови, на лівій сідниці, у ділянці правого кульшового суглобу, рану в ділянці 2-го пальця правої кисті, садно у лівій ділянці лівого колінного суглобу. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.02.2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлений потерпілим в кримінальному проваджені позов був залишений без розгляду. За весь час розгляду кримінального провадження відповідач навіть не вибачився за скоєне, жодним чином не допоміг у лікуванні потерпілого, не надавав допомогу на місці скоєння кримінального правопорушення, не цікавився станом здоровя потерпілого та не приймав ніякої участі в його одужанні. На підставі наведеного просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав наведених у ньому, надали аналогічні пояснення та просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили та просили відмовити в його задоволенні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка є дружиною позивача, пояснила, що приблизно 22.30 год. вони з чоловіком спустилися до ОСОБА_2В та попросили вимкнути витяжку, оскільки вона дуже шумить і заважає. Після чого відповідач наніс її чоловіку удари. Після того чоловік дуже змінився, став нервовим, переживав весь час.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд вважає, що між сторонами виникли деліктні зобов'язання, пов'язані з відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, які регламентуються нормами Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п.4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

При цьому, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Крім того, відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК.

Суд встановив, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2017 року звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000702 від 16.03.2014 року про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України закрито у звязку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Заявлений потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду та розяснено останнім право звернення із позовом у порядку цивільного судочинства.

Згідно висновку експерта №396 від 19.03.2014 року у гр-на ОСОБА_1, згідно наданої медичної довідки та даних огляду, виявлено: синці на волосяній частині суглобу, рану в ділянці 2-го пальця правої кисті, садно в ділянці лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупих предметів та при ударі до таких під час падіння на коліно, могли виникнути 14 березня 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Так, в матеріалах кримінальної справи №465/3175/15-к знаходяться копії квитанцій та товарних чеків, згідно яких позивач придбав 19.05.2014 року кардіомагніл та каптопріл.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті протиправних винних дій відповідача ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, в зв'язку з чим йому спричинена матеріальна шкода, яка полягає у здійсненні ним витрат на лікування, а також моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнала у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення. Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обовязків, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність.

Суд вважає, що вказані наслідки суспільно-небезпечних дій ОСОБА_2 з вини відповідача призвели до значного порушення звичного способу життя позивача і він вимушений докладати значних додаткових зусиль для його організації та поновлення свого фізичного та душевного стану.

При визначенні розміру моральної шкоди суд вважає необхідним врахувати те, що відповідач і члени його родини є внутрішньо переміщеними особами, відповідач є працездатним, але офіційно не працює.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, виходячи з того, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за задоволені вимоги про стягнення матеріальної шкоди, які є майновими, в розмірі 640,00грн. та за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, які є немайновими, в розмірі 640,00 грн., а всього 1280,00грн.

Керуючись ст.15,16,22,23,1166,1167,1187,1195 ЦК України, ст.3,4,10,11,57-61,84,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1122,20 гривень за відшкодування майнової шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, а всього 11122,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1280,00грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ванівський Ю.М.