Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», третя особа - ОСОБА_5, про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавки, премії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 пред'явив до суду позов до ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним і скасування наказу від 10 грудня 2015 року № 244-к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, зобов'язання відповідача виплатити надбавку за безперервний стаж роботи за 2015 рік, премію за результатами господарської діяльності за грудень 2015 року, скасування наказу від 21 січня 2016 року № 7-к про його звільнення з роботи, поновлення його на роботі на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення з 21 січня 2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги, просив скасувати наказ від 23 лютого 2016 року № 46-к про зміну дати звільнення, стягнути з відповідача 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працював у відповідача на зазначеній посаді з 10 листопада 2014 року.

Наказом від 10 грудня 2015 року № 244-к його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Після оголошення догани, йому не виплатили надбавку за безперервний стаж роботи за 2015 рік та позбавили премії за результатами господарської діяльності за грудень 2015 року.

21 січня 2016 року його звільнено з роботи за систематичне невиконання трудових обов'язків.

23 лютого 2016 року відповідачем винесено наказ, яким унесено зміни до наказу про звільнення, дату звільнення змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року. Наказ про внесення змін, на переконання позивача, також є незаконним, жодні зміни до його трудової книжки щодо звільнення не вносились.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 10 грудня 2015 року № 244-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4».

Скасовано наказ від 21 січня 2016 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_4 з роботи (згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України)» та наказ від 23 лютого 2016 року № 46-к «Про внесення змін до наказу № 7 від 21 січня 2016 року про зміну дати звільнення».

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 03 лютого 2016 року.

Стягнуто з ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь ОСОБА_4 841 грн надбавки за безперервний стаж роботи за 2015 рік, 422 грн премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 664 грн 65 коп. (без утримання податків та інших обов'язкових платежів) та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць у розмірі 4 281 грн 42 коп. допущено до негайного виконання.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що згідно з наказом від 10 грудня 2015 року № 244-к підставою оголошення позивачу догани є: пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, колективні звернення до генерального директора та профспілкового комітету ДП «Тернопільстандартметрологія», протоколи засідання комісії від 25 листопада 2015 року № 1, від 30 листопада 2015 року № 2 та акт комісії від 30 листопада 2015 року.

Із наказу № 244-к вбачається, що ОСОБА_4 порушив п.п. 12 п. 3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення.

Перевіряючи, чи дійсно мали місце такі порушення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідив надані сторонами докази та дійшов правильного висновку, що службові записки працівників, які мають характер особистого незадоволення особою свого безпосереднього керівника, не можуть бути достатніми доказами невиконання позивачем трудових обов'язків. Також суд вважав неналежним доказом невиконання позивачем трудових обов'язків протокол позачергових загальних зборів трудового колективу від 05 жовтня 2015 року № 4 та колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення позивача, оскільки такі містять суб'єктивну оцінку особистості позивача, а не факти порушень.

Судом установлено, що відповідно до наказу від 21 січня 2016 року № 7-к позивач не виконав покладених на нього трудових обов'язків, що полягало у невиконанні ним наказу від 04 грудня 2015 року № 49 «Про роз'їзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія».

Згідно із зазначеним наказом 07 грудня 2015 року позивач не вибув у відрядження до м. Києва.

Разом із тим роботи, які слід було виконати у відрядженні, позивачем були виконані дистанційно і жодних претензій щодо їх виконання замовник не має.

З огляду на наведене, суд обґрунтовано виходив із того, що невиконання наказу від 04 грудня 2015 року № 49 «Про роз'їзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» не може бути підставою звільнення позивача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тому наказ від 21 січня 2016 року № 7-к підлягає скасуванню.

Наказом від 23 лютого 2016 року № 46-к у зв'язку з отриманням 23 лютого 2016 року листка непрацездатності позивача в період з 21 січня до 02 лютого 2016 року, дату звільнення ОСОБА_4 змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року. Однак, оскільки звільнення позивача визнано незаконним, суд дійшов висновку, що наказ від 23 лютого 2016 року № 46-к також підлягає до скасування. Отже звільнення позивача слід вважати з 03 лютого 2016 року, тому поновленню на роботі він підлягає з 03 лютого 2016 року.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне позбавлення ОСОБА_4 права на отримання винагороди (надбавки) за безперервний стаж роботи за 2015 рік у розмірі 841 грн та премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року в розмірі 422 грн.

Крім того, суд стягнув з відповідача на користь позивача 34 664 грн 65 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання податків та інших обов'язкових платежів), застосовуючи при цьому положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з урахуванням отриманої позивачем допомоги по безробіттю.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та визначив розмір моральної шкоди у 2 тис. грн.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 40, 147, 148, 149, 235 КЗпП України, п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова