Провадження № 2/761/4839/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач 4), відповідно до якого просив усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування комунальної квартири АДРЕСА_1 з боку відповідачів шляхом зобов'язання останніх надати безперешкодний доступ позивачу та його матері ОСОБА_6 до кімнати площею 14, 4 кв.м, до кухонної плити, санвузла, звільнити на кухні місця для кухонного стола та навісної шафи, звільнити місце у санвузлі для влаштування туалетної полички та вішалки, звільнити місце у коридорі з метою встановлення вішалки для одягу та тумби для взуття, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 46/100 квартири АДРЕСА_2. Крім позивача у вказані квартирі також зареєстровані відповідачі. Порядок користування місцями загального користування встановлено відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.1997 та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014. Проте, незважаючи на існування вказаних рішень суду відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні квартирою (місцями загального користування). Позивач намагався мирним шляхом врегулювати спір з відповідачами, проте відповідачі не погоджуються та провокують конфліктні ситуації, з приводу яких позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами. Відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні спільним майном, у зв'язку з чим останній звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі 1, 2, 3, 4 в судове засідання не з'явились, своїх представників не направили, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причин неявки не повідомили.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, належить на праві приватної власності 46/100 частки однокімнатної квартири площею 47, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач згідно Довідки (Форма № 3) від 08.02.2017, проживає у квартирі за вище вказаною адресою з 26.11.1986, займає житлову площу 14, 40 кв.м кімнати двокімнатної квартири, яка розташована на другому поверсі двоповерхового будинку (загальна площа квартири 22, 2 кв.м), є власником особового рахунку цієї житлової площі.

Відповідачі є сусідами по квартирі позивача та займають житлову площу 17, 6 кв.м. спірної квартири, яка розташована в двоповерховому будинку, власником особового рахунку вказаної житлової площі є відповідач 1 ОСОБА_2 Квартира є приватизованою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.1997 по справі № 2-58/97 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано відповідачів по вказаній справі, в тому числі відповідача 1, не чинити перешкоди у користуванні позивачу кухнею, сумісним санвузлом, коридором і сараєм квартири АДРЕСА_4, визначено порядок користування місцями загального користування наступним чином: в кухні площею 6, 20 кв.м залишити по одному кухонному столу і підвісній шафі сторін, зобов'язавши відповідачів прибрати інші предмети; виділено в користування сторонам по два пальники газової плити; в сумісному санвузлі залишити по одній підвісній вішалці і по одній туалетній поличці сторін, зобов'язавши відповідачів прибрати інші предмети і заборонивши їх сушити білизну в сумісному санвузлі; в коридорі площею 5, 9 кв.м залишити по одній вішалці сторін і по одній тумбі для взуття, зобов'язавши відповідачів прибрати з коридору інші предмети; зобов'язати відповідачів передати позивачу дублікат ключів від сараю, надати останньому можливість спільно з відповідачами користуватись сараєм.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2012 по справі № 2-7600/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 задоволено частково, виселено відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 4 з 46/100 частини квартири АДРЕСА_5 та зобов'язано відповідачів не чинити перешкоди у користуванні позивачу належною йому часткою вказаною квартири.

Вказані рішення набрали законної сили.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 по справі № 761/25402/13-ц позовні вимоги позивача до відповідачів задоволено частково, зокрема, зобов'язано відповідачів не чинити перешкоди у користуванні місцями загального користування: кухнею, коридором, санвузлом в спірній квартирі.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2014 змінено рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 та виключено з мотивувальної частини вказівку про те, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1.

Вказаними рішеннями суду встановлено ту обставину, що у спільному користуванні сторін знаходяться місяця загального користування: кухня площею 6, 20 кв.м, коридор площею 5,90 кв.м, санвузол (ванна і туалет).

Крім того, рішеннями суду встановлено, що відповідачі своїми діями чинили перешкоди позивачу у користуванні місяцями загального користування.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18.12.2016 позивач звертався до відповідачів з проханням надати можливість користуватись місцями загального користування у відповідності до рішення суду від 07.04.1997 та прибрати із вказаних всі зайві речі і, відповідно, не чинити перешкоди в користуванні вказаними приміщеннями.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі залишили вказане звернення поза увагою, що підтверджується численними зверненнями та клопотаннями представника позивача до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з приводу поведінки відповідачів протягом 2014-2017 років, в тому числі незареєстрованої в квартирі відповідача 4 - ОСОБА_5, яка виражалась в створенні позивачу та його матері перешкод у користуванні місцями загального користування у спірній квартирі. На вказані звернення Шевченківським УП ГУНП у м. Києві представнику позивача повідомлялось про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та роз'яснювалось право звернутись з відповідним позовом до суду.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником частини квартири квартирі АДРЕСА_4, право власності на вказане майно набуте останнім у відповідності до чинного законодавства. Крім того, судом встановлено, що місяця загального користування: кухня площею 6, 20 кв.м, коридор площею 5,90 кв.м, санвузол (ванна і туалет) знаходяться у спільному користуванні сторін, порядок користування якими встановлений рішенням суду від 07.04.1997.

Враховуючи все вище вказане, а також преюдиційність рішень суду від 07.04.1997, від 26.01.2012 та від 21.10.2014, з врахуванням численних звернень представника позивача до правоохоронних органів, суд приходить до висновку, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні позивачу місцями загального користування в спірній квартирі.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Тому, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов'язання відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Є.а, ОСОБА_5 не чинити перешкоди позивачу у користуванні виділеної останньому житловою кімнатою площею - 14,4 кв.м. та місцями загального користування: кухнею, санвузлом та коридором в квартирі АДРЕСА_6, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач просить звільнити на кухні місце для кухонного стола та навісної шафи, звільнити місце у санвузлі для влаштування туалетної полички та вішалки, звільнити місце у коридорі з метою встановлення вішалки для одягу та тумби для взуття, разом з тим останнім у відповідності до ст. 60 ЦПК України, не надано відповідних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачі відмовляються звільнити зазначені місця загального користування та доказів того, що у вказаних приміщеннях знаходяться лише речі відповідачів. При цьому, суд не приймає до уваги надані позивачем фотознімки як належні та допустимі докази по справі, оскільки по них неможливо встановити фіксування тих обставин, на які посилається позивач.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні матері позивача ОСОБА_6 спірною житловою площею, оскільки сама ОСОБА_6 не є позивачем по справі, таких вимог до відповідачів не заявляла, а позивач не є представником останньої. Також ОСОБА_6 не є співвласником спільної квартири, в ній не зареєстрована, доказів на порушення прав останньої до суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі - 640 грн. 00 коп., а саме по 160 грн. з кожного.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 358, 391, 395 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 121, 213, 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні виділеної останньому житловою кімнатою площею - 14,4 кв.м. та місцями загального користування: кухнею, санвузлом та коридором в квартирі АДРЕСА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 640 грн. 00 коп., а саме по 160 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: