Справа № 136/1509/17
провадження № 2/136/627/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" листопада 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16.10.2016 померла його, ОСОБА_1, баба ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, який був вчинений 05.08.2008 року, відповідно до якого спадкодавець розпорядилась усім належним їй майном. 03.08.2016 року спадкодавець вчинила ще один заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй земельну ділянку відповідачеві. Позивач та відповідач спадщину прийняли у строки та порядку визначеному законодавцем. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на імя позивача на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, однак в адресованій суду заяві представник позов підтримав та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання також не зявився, в заяві, яку направив до суду вказав про визнання позову та просив справу розглянути без його участі.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 16.10.2016 в селі Королівка Липовецького району Вінницької області померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів Спадкової справи, які були витребувані судом було зясовано, що за життя 05.08.2008 ОСОБА_3 вчинила заповіт, відповідно до якого заповідала усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, позивачу, ОСОБА_1 (а.с. 37). Даний заповіт посвідчений того ж дня секретарем виконкому Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №134. Згідно запису на заповіті вчиненим секретарем органу місцевого самоврядування, заповіт було змінено 03.08.2016, відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,7958 га, розташовану на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_2 (а.с.38).

Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємці за заповітами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину прийняли у визначений законодавцем строк та порядку, у звязку із чим на їх імя було видано нотаріальні акти. Інші спадкоємці відсутні.

Однак постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області від 19.09.2017 позивачу відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через те, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим (а.с.17).

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01.10.1989, житловий будинок за №15 по вул. Першотравневій в с.Королівка Липовецького району належить до суспільної групи колгоспний двір головою якого зазначено ОСОБА_3

Належність майна ОСОБА_3 доведено Технічним паспортом на житловий будинок №15 по вул.. Першотравневій в с. Корорлівка (а.с.12), відповідно до якого власником нерухомості зазначено ОСОБА_3

Згідно розділу 11 «Право власності» глави 11 «Спільна власність» ст. 120 «Власність колгоспного двору» Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно відомостей по Щасливській сільській раді, які відображені у довідці №724 від 19.09.2017, станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору вищевказаного житлового будинку була ОСОБА_3. Інших членів колгоспного двору не було.

Наведене свідчить, що єдиним членом колгоспного двору, в який входив житловий будинок за №15 по вул. Першотравневій в с. Королівка Липовецького району Вінницької області, була ОСОБА_3, а отже його одноосібним власником.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, до складу спадкової маси охопленої заповітом увійшов спірний обєкт нерухомості. Позивач спадщину у визначеному порядку та строки прийняв, отож вона йому належить з моменту відкриття.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини викладені у позовній заяві.

Крім цього відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення.

За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.120, 121, 123 ЦК УРСР, ст.1218, 1268, 1270 ЦК України, ст.10, 11?58-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок "А", з ганком, козирком, верандою «а», загальною площею 46.5 кв.м., житловою площею 14.3 кв.м. та господарські будівлі: літня кухня-сарай «Б», погріб з шиєю "Г", криниця №1, огорожа №2, хвіртка №3, що розташовані в с. Королівка, Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Першотравневій, 15, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.10.2016 року, в селі Королівка Липовецького району, Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко