"17" жовтня 2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі: секретаря Буга Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулась в суд з цим позовом в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Свій позов аргументувала тим, що у вищезазначеному будинку, власником якого вона являється на підставі витягу реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2017 року зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, з яким вона проживала у цивільному шлюбі, а пізніше зареєстрованому шлюбі. Однак сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до припинення сімейних відносин. З весни 2002 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з місця реєстрації і по даний час там не проживає. Однак до цього часу залишається зареєстрований за вказаною адресою по АДРЕСА_1 і добровільно знімається з реєстрації не бажає, тому вважає, що її права як власника житла порушені та вона змушена звернутись із позовом до суду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Просить визнати відповідачем таким, що втратив право користування житлом. Додатково пояснила, що не проживає разом з відповідачем на протязі п'ятнадцяти років, як їй відомо на даний час він проживає разом зі своєю цивільною дружиною за адресою АДРЕСА_1, будинок належить його дружині. В будинку, що розташований по АДРЕСА_1 вона зареєстрована та проживає разом з повнолітнім сином, будинок їй дістався в спадок від дідуся. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судовою повісткою належними чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин (а.с. 24, 36), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.25), у судове засідання не з'явився, надав заперечення (а.с.27,28), згідно яких вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, а тому просив в задоволенні відмовити, розгляд справи проводити у відсутність представника з урахуванням заперечень.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України суд не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечила позивачка, про що заявила суду.
Допитані як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомили, що відповідач ОСОБА_6 протягом шести місяців в будинку АДРЕСА_2 в якому зареєстрований та який належить позивачу, не проживає.
Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с.7).
Відповідно до довідки Жмеринської міської ради Вінницької області від 11.08.2017 року № 02-5/10-2063 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).
Згідно виписки з погосподарської книги місцем прописки ОСОБА_2 значиться АДРЕСА_1 (а.с.9,10).
Відповідно до довідки квартального комітету «Петрівка» № 223 від 19.08.2017 року, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2002 року по теперішній час (а.с.11, 37).
Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 30.11.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 30.11.2007 року, актовий запис № 179 (а.с.12).
Згідно відповідей адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області та виконавчого комітету Жмеинської міської ради ( а.с.19,20) на запит суду відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований з 10.02.2004 р. по АДРЕСА_1
Судом встановлено, що відповідач шість місяців без поважних причин не проживає в АДРЕСА_1, не несе витрат по його утриманню.
Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачами не укладав.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання
Згідно із ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1 що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачем понад встановлені законом строки, що передбачені ч. 3 ст. 71 ЖК України, у судовому засіданні не встановлено.
Право власника даного будинку - позивачки, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.
Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 а відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу, тобто повністю погодився із позовними вимогами і не заперечував проти обставин, на які посилається відповідач в своєму позові у розумінні ст. 61 ЦПК України, та не наполягав на її доведенні згідно вимог ст. 60 ЦПК України.
А тому за вищевикладених обставин позов слід задовольнити повністю, адже він повністю аргументований доказами дослідженими с удовому засіданні, вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у виді судового збору (а.с.1) пропорційно задоволеним вимогам.
Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391ЦК України, ст. 71 ч.1, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний