Ленінський районний суд м.Харкова
18 жовтня 2017р. Справа №642/2579/17 Провадження №2/642/1148/17
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;
За відсутності позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності, відсутності відповідача ОСОБА_5, третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, повідомлених про день та час розгляду справи;
розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третьої особи Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання особи втратившу право користування житловим приміщенням та виселення, -
У мотивуванні позовних вимог позивачі вказали, ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний 03.08.2005 року Ленінським районним судом м. Харкова.
Вироком Харківського обласного суду від 05.09.1991 року її колишній чоловік був засуджений за зґвалтування її старшої доньки до 10 років позбавлення волі.

В період відбвання покарання відповідачем, позивачка придбала однокімнатну квартиру, за власні кошти, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.01.1998 року. Згодом він був зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 у 2011 році.

05 вересня 2001 року відповідач був звільнений з місць позбавлення волі у звязку з закінченням строку відбування покарання. З того часу відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та постійно псує життя, а семе:

зловживає алкоголем, приводить до квартири якихось жінок у такому же стані як і він, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується квитанціями про сплату послуг.

В зазначеній квартирі проживає позивачка яка разом з неповнолітньою дочкою, відповідач постійно порушує норми суспільного порядку, що впливає на розвиток неповнолітньої онуки.

Тому позивачка заявляє позовні вимоги:

- визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою № 22 по вул. Червономаяцька, 24 у м. Харкові.

- виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_2.

Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав.

Позивачі на позові наполягали, що вказала в заяві.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини:

Суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний 03.08.2005 року Ленінським районним судом м. Харкова.

Вироком Харківського обласного суду від 05.09.1991 року відповідач був засуджений за зґвалтування її старшої доньки.

В період відбвання покарання відповідачем, позивачка придбала однокімнатну квартиру, за власні кошти, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.01.1998 року, в якої було зареєстровано відповідоча за адресою: АДРЕСА_1 у 2011 році.

05 вересня 2001 року відповідач був звільнений з місць позбавлення волі у звязку з закінченням строку відбування покарання. З того часу відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. та комунальні послуги не сплачує, що підтверджується квитанціями про сплату послуг.

Означені факти не спростовані відповідачем, а тому є доведеними.

Статтею 64 ЖК України визначено:

Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 162 ЖК України визначено:

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Вимогами статті 156 ЖК України визначено:

Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З аналізу встановлених обставини та відповідно до вкащзаних норм закону, суд вважає, враховуючи, що відповідача було зареєстровано в вказаної кварттирі за згодою позивачки та надано позивачкою право на користування житловим приміщенням, яким на теперешній час він користуєьься, що визнають сами позивачі, а тому за таких обставини не можно вважати обгрунтованими вимоги, щодо право позивачів вимагати визнати відповідача особою яка втратила право користування житловим приміщенням, т.я. вказані обставини суперечать вказаних норм закону. Крім того, припинення статусу відповідача члена сімї позивачки не є підставою Не виконання відповідачем обовязку по сплаті комунальних послуг, не є підставою для визнання особи втратившу право користування житловим приміщенням, а є підставою позивачів для позову адресованого відповідачу.

Статею 157 ЖК України визначено:

Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За вимогами статті 116 ЖК України визначено

Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як зазначено в ст.10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами у виконання вимог стате10, 11, 60 ЦПК України суду не надано доказів про дії відповідоча яки свідчать про систематично руйнування чи псування жилого приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку. Крім того, не надано відомостей, що до відповідоча були застосовані заходів запобігання і громадського впливу, як того вимагає стаття 116 ЖК України.

Отже, заявлені позовні вимоги не відповідачють вимогам закону, а тому підстави для задоволення вимог відсутні.

Керуючись ст. 6, 7, 10, 11, 14, 88, 130, 174, 212-215, ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третьої особи Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання особи втратившу право користування житловим приміщенням та виселення, відмовити.

Рішення суду може біти переглянуто судом який його ухвалив, за заявою ОСОБА_5, третьої особи Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про перегляд заочного рішення повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 10ти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв