Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Закропивного О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та бездіяльності посадових осіб Хотинського відділу державної виконавчої служби, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського районного відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС), в якій просила поновити їй строк для подання скарги до суду на бездіяльність працівників ВДВС з 13 грудня 2015 року, оскільки з 14 жовтня 2015 року по 12 грудня 2015 року вона перебувала за кордоном, про що свідчить проїзний документ останньої; визнати неправомірною бездіяльність протягом тривалого часу (з 14 липня 2014 року) старшого державного виконавця Гуцула І.І. та заступника начальника Хотинського районного ВДВС Лобчук Г.О. внаслідок відсутності звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт слідчими органами; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Гуцула І.І. та заступника начальника відділу Лобчук Г.О. з 20 жовтня 2015 року до 03 листопада 2015 року в зв'язку із простроченням належного строку для винесення постанов при приєднання виконавчих проваджень № 34028055, 36247553, 36248056, 36247792, 38689567, 40605790, 42725300, 45766055 до зведеного виконавчого провадження № 46026781; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Гуцула І.І. та заступника начальника відділу Лобчук Г.О. з 19 листопада 2015 року щодо одночасного виконання судового наказу № 2-н-231/12 у виконавчих провадженнях № 36247553 та № 48051721 та судового наказу № 2-н-295/12 у виконавчих провадженнях № 34028055 та № 48053590; визнати що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності державних виконавців було порушено права ОСОБА_3 на справедливий судовий розгляд та мирне володіння своїм майном; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Гуцула І.І. при винесенні постанов від 30 грудня 2015 року про зупинення виконавчих проваджень № 34028055, 36247553, 36248056, 36247792, 38689567, 40605790, 42725300, 45766055, 48493285 на підставі п.4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» та при винесенні постанов від 30 грудня 2015 року про зупинення виконавчих проваджень № 36248056, 36247792 на підставі п. 8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та визнати неправомірними дії Лобчук Г.О. по затвердженню цих постанов; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Гуцула І.І. при виконанні виконавчих проваджень № 36247553, 36248056, 36247792, 38689567, 40605790, 42725300, 45766055, оскільки з 29 січня 2013 року до 30 грудня 2015 року не проводився розшук майна боржника, а строк здійснення цих виконавчих проваджень закінчився.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року, скаргу задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 строк для подання скарги про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського районного ВДВС з 13 грудня 2015 року. Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Хотинського районного ВДВС Гуцула І.В. та заступника начальника Хотинського районного ВДВС Лобчук Г.О. з 20 жовтня 2015 року до 03 листопада 2015 року в частині прострочення належного строку для винесення постанов про приєднання виконавчих проваджень № 34028055, 36247553, 36248056, 36247792, 38689567, 40605790, 42725300, 45766055 до зведеного виконавчого провадження № 46026781. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хотинського районного ВДВС Гуцула І.І. та заступника начальника Хотинського районного ВДВС Лобчук Г.О. з 19 листопада 2015 року щодо одночасного виконання судового наказу № 2-н-213/12 у виконавчих провадженнях № 36247553 та № 48051721 та судового наказу № 2-н-295/12 у виконавчих провадженнях № 34028055 та № 48053590. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Гуцула І.І. при винесенні постанов від 30 грудня 2015 року про зупинення виконавчих проваджень № 34028055, 36247553, 36248056, 36247792, 38689567, 40605790, 42725300, 45766055, 48493285 на підставі п.4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані ухвали в частині відмови в задоволенні вимог та направити справу на новий розгляд.

В частині задоволення вимог скарги на дії та бездіяльність посадових осіб Хотинського ВДВС ухвали судів першої та апеляційної інстанції в касаційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із доведеності належними та допустимими доказами вірного висновку посадових осіб Хотинського ВДВС щодо неможливості арешту майна боржника в межах виконавчого провадження з тих підстав, що на все майно боржника звернуто стягнення як на предмет іпотеки за рішенням господарського суду Чернівецької області від 17 лютого 2010 року. При цьому суд зазначив, що зупинення державним виконавцем виконавчих проваджень № 36248056 та 36247792 виконано відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки господарським судом порушено у справі провадження про банкрутство боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи спростовуються доводи скарги щодо бездіяльності державного виконавця в частині розшуку майна боржника в період з 29 січня 2013 року по 30 грудня 2015 року.

Апеляційний суд погодився із вказаними висновками суду першої інстанції та залишив ухвалу без змін.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що протягом 2012 - 2015 років Хотинським ВДВС було відкрито виконавчі провадження з стягнення заробітної плати з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3, що підтверджується постановами: № 34028055 від 29 серпня 2012 року; № 36247553, № 36248056, № 36247792 від 29 січня 2013 року; № 38689567 від 05 липня 2013 року; № 40605790 від 06 листопада 2013 року; № 42725300 від 27 березня 2014 року; № 45766055 від 11 грудня 2014 року; № 48493285 від 19 серпня 2015 року.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17 лютого 2010 року частково зміненим постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 березня 2011 року, стягнуто з ТОВ «Арго» на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» 767577927,21 грн боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Арго», в тому числі майно, призначене для його діяльності, включаючи земельні ділянки, а також всі об'єкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, право на торгівельну марку або інше призначення та інші права, основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, що відображені у самостійному балансі або з будь-якої причини не відображені в його балансі, але є його власністю згідно виписки з балансу за початковою ціною 751292106 гривень.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року було відмовлено у задоволенні клопотання Хотинського ВДВС про звернення стягнення на майно боржника, а саме арештований виконавчою службою транспортний засіб марки «ЗІЛ-130» державний номерний знак НОМЕР_1, з тих підстав, що все майно ТОВ «Арго» входить до єдиного майнового комплексу боржника, що використовується для підприємницької діяльності, на яке вищевказаним рішенням господарського суду звернуто стягнення як на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26 січня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання ВДВС Хотинського районного управління юстиції про звернення стягнення на майно боржника, а саме об'єкт нерухомості, що розташований по вул. Радянський, № 14 в смт Літин Вінницької області.

Не погоджуючись із ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року в частині відмови в задоволенні вимог скарги, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 липня 2016 року вказану справу призначено до судового розгляду на 27 липня 2016 року.

22 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду із заявою про відвід судді Половінкіної Н.Ю.

В судовому засіданні апеляційного суду 27 липня 2016 року, яке відбувалося за участі представників позивача ДВС оголошено перерву до 10 серпня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 10 серпня 2016 року в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено та за результатами судового засідання оголошено перерву до 16 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Частиною 5 ст. 74 ЦПК України встановлено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з ч. 2 ст. 6 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

За змістом ч. 1 ст. 304 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою. У ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2016 року позивачу направлено повістку-повідомлення про призначення судового розгляду на 16 серпня 2016 року. Проте, докази отримання вказаного повідомлення позивачем в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ОСОБА_3 надала витяг з офіційної сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта», а також копію поштового конверта № Р174, якими підтверджується факт отримання вказаного повідомлення представником позивача за довіреністю 17 серпня 2016 року.

Крім того, з доданої до касаційної скарги копії закордонного паспорта вбачається, що ОСОБА_3 перебувала за межами країни з 15 серпня 2016 року по 18 жовтня 2016 року.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3 чи її представника, не маючи при цьому відомостей про вручення їй судової повістки, апеляційний суд порушив конституційне право останньої на участь у судовому засіданні та проігнорував вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд. Суд апеляційної інстанції її позицію та доводи не з'ясував і не забезпечив позивачу можливість переконувати суд в обґрунтованості своїх тверджень у справі, де остаточні судові рішення щодо стягнення заборгованості із заробітної плати не виконані з 2012 року.

Судочинство в Україні ґрунтується на основних засадах, визначених ч. 3 ст. 129 Конституції України, зокрема рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява № 17748/91).

Апеляційний суд на зазначені норми права уваги не звернув.

За правилом ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи те, що вимоги скарги ОСОБА_3, що заявлені у справі, пов'язані між собою, а справа в апеляційному суді розглянута із порушенням норм процесуального права, суд касаційної інстанції виходить за межі вимог касаційної скарги згідно ч. 3 ст. 335 ЦПК України та здійснює перегляд ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постановлена у справі із порушенням вимог закону ухвала апеляційного суду відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В. Закропивний

І.М. Фаловська