Справа № 755/5092/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Дитина проживає разом з позивачем. Просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача сплачену суму судового збору.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що дитина не хоче спілкуватися з батьком, оскільки була свідком сварок. Після розірвання шлюбу чекала батька, але він не приходив. Не зверталася до органу опіки та піклування із заявою про притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов»язків відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що зверталися до органу опіки та піклування тільки з метою отримання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, який має заборгованість по аліментам, не цікавиться життям дитини. Орган опіки та піклування повідомив відповідача про розгляд цього питання.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Пояснив, що він зловживав спиртними напоями, не сплачував аліменти. Колишня дружина має стосунки з іншим чоловіком, який бажає удочерити дитину, тому не заперечує, щоб у дитини був інший батько. Просив позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 вересня 2017 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною більше двох років, не цікавиться життям дитини. Не привітав дитину з днем народження, має заборгованість по сплаті аліментів.

Дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками є: батько ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1 (а.с. 14).

Підставою для позбавлення батьківських прав позивачем зазначено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом її здоров'я.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2016 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.10-11); постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 52817115 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня2016 року (а.с.12); довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої заборгованість за період з 02 липня 2016 року по 28 лютого 2017 року становить у розмірі 18 204,75 грн. (а.с. 13); характеристику учениці Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 234 м. Києва з поглибленим вивченням економіки і права ОСОБА_4,інтересами та навчанням дитини цікавиться тільки її мати (а.с. 15).

Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно висновку Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 27 березня 2017 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним (а.с. 46-47).

Частина 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України передбачає можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що висновок служби у справах дітей обґрунтований лише тим, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом її здоров'я. При цьому у висновку відсутні відомості щодо заходів, які приймалися для з»ясування причин невиконання відповідачем батьківських обов»язків.

Тому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, який вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом не встановлено, що у відповідача закріпилася стійка поведінка щодо невиконання обов'язків по вихованню дитини.

Наявність заборгованості по аліментам, не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивач не зверталася до органу опіки та піклування за захистом прав дитини, цим органом не приймалися заходи щодо усунення причин невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини.

Отже, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують обов'язків по вихованню дитини, та встановлених обставин щодо не врегулювання питання щодо невиконання відповідачем обов'язків по вихованню дитини органами опіки та піклування, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ч. 6 ст. 19, ст.ст. 150, 152, 155, 164-167 Сімейного кодексу України, п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна