Справа № 135/1111/17
Провадження № 2-о/135/41/17
11.10.2017 року м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області в складі
головуючого судді Патраманського І.О.,
судового засідання Ступак Ю.О.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-
До Ладижинського міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 і просила встановити, що вона за походженням по лінії батька є полькою.
Свої вимоги мотивує тим, що її батьком був ОСОБА_2 . Його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були поляками. ЇЇ батько ОСОБА_2 пам`ятав і розповідав, як мати і батько навчали його польської мови, ходив з батьками до костелу, який знаходився у старій частині міста Ладижин. У дитинстві, за життя батька і матері, святкували польські свята. До цього часу у неї збереглася їх пам`ятка - костельна книга « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де записані всі її родичі, які були поляками у тому числі і її дід ОСОБА_3 записаний у цій книзі. Не зважаючи на смерть батька ОСОБА_2 , вона та її син ОСОБА_5 не покидають польських традицій, разом з сином святкують польські свята, ходять до костелу, а син навчається у Польщі у місті Познань. У радянський період родина її батька не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялись політичних переслідувань. Встановлення факту національної ідентичності їй необхідне для впорядкування документів, реалізації особистих прав, підтвердження польського походження її роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом Республіки Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити її, а також її нащадків права скористатись вказаними правами.
У судове засіданні заявниця не з`явилася, однак надав заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій також зазначила, що вимоги заяви підтримує відповідно до викладених обставин та просить задовольнити.
Представник Ладижинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від начальника відділу Куцої С.В. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника відділу та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви.
Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.
Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.
Згідно ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Статті 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантують громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.
Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» закріплено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.
Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об`єднання.
Згідно із ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
Згідно ч.1 статті 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому засіданні встановлено, що баба та дід заявниці: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , - були поляками. ЇЇ батько ОСОБА_2 пам`ятав і розповідав, як мати і батько навчали його польської мови, ходив з батьками до костелу, який знаходився у старій частині міста Ладижин. У дитинстві за життя батька і матері святкували польські свята. До цього часу у неї збереглася їх пам`ятка - костельна книга « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де записані всі її родичі, які були поляками і її дід ОСОБА_3 записаний у цій книзі. Не зважаючи на смерть батька ОСОБА_2 , вона та її син ОСОБА_5 не покидають польських традицій, разом з сином святкують польські свята, ходять до костелу, а син навчається у Польщі у місті Познань. У радянський період родина її батька не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялись політичних переслідувань.
Ці факти підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Із свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого відділом актів громадянського стану видно, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ладижин, його батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Із свідоцтва про шлюб № 13, виданого народним комісаріатом внутрішніх справ УСРР видно, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які є поляками, зареєстрували свій шлюб, після чого прізвище дружини « ОСОБА_7 ».
Із костельної книги «Хроніка родзина», де записані всі родичі заявниці, які були поляками, записаний і її дід ОСОБА_3 .
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 191, її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.02.2001 року, виданого Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану, Вінницької області, видно, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розлучилися, про що зроблено запис за № 12, прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_12 ».
Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.03.1993 року, видно, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 118, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_12 ».
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 30.09.2006 року, виданого Ладижинський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, видно, що ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 156, прізвище дружини після шлюбу « ОСОБА_14 ».
Із листа Ладижинського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 344-03.3-07-113 від 19.09.2017 року видно, що актовий запис про народження ОСОБА_2 не зберігся.
Із письмових пояснень ОСОБА_15 видно, що вона є сусідкою заявниці та підтверджує той факт, що баба і дід ОСОБА_1 були поляками та мали польське коріння, ходили до костелу, а свою національність у радянські часи приховували заради своєї безпеки.
Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що ОСОБА_1 за національністю по лінії батька є полькою.
Керуючись ст.ст. 11, 35 Конституції України, ст.ст. 1,3,11,13 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст. ст. 269, 300 ЦК України, ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), на підставі ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 234, ч. 2 п.5, 256- 259 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка міста Ладижин Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , за національністю по лінії батька є «полькою».
Судові витрати залишити за заявником.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя