Справа № 359/9950/16-ц Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/3685/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 02.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

2 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей, додаткових витрат на дітей, правової допомоги та інших витрат , -

встановила:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на таке.

Від шлюбу з відповідачем вона має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на утримання яких, на підставі рішення суду, відповідач повинен сплачувати аліменти, але ухиляється від їх сплати, у зв»язку з чим за період з 09 листопада 2015 року по 29 грудня 2016 року виникла пеня.

Крім того, відповідач не бере участі у додаткових витратах на утримання дітей, які позивач сплачує самостійно.

Так, з 2014 року їхня донька ОСОБА_5 вчиться у дитячій музичній школі; була зарахована до класу, в якому навчання відбувається із застосуванням новітніх технологій за спеціальною програмою-навчально-педагогічним проектом «Інтелект Україна», в зв»язку з чим позивач щомісяця купує спеціальні книжки та зошити. З 2010 року ОСОБА_5 та з 2015-2016 р. ОСОБА_4 відвідують курси англійської мови, обоє дітей відвідують басейн, де вчаться плавати, розвиваються фізично, набувають додаткові здібності. Син ОСОБА_4 відвідує заняття «Ранній розвиток дитини», де навчання платне. ОСОБА_4 знаходиться на «Д» обліку у лікаря ортопеда, у звязку з чим лікарем призначено лікування, а саме: ортопедичне взуття, устілки у взуття, ЛФК щоденно, масаж стоп курсами, плавання в басейні, електростимуляція стоп. У звязку з цим позивач понесла витрати на придбання устілок та ортопедичного взуття.

Витрачена позивачем сума додаткових витрат на дітей становить 12262 грн., половину з яких позивач просила стягнути з відповідача на її користь разом із судовими витратами.

Позивач неодноразово збільшувала позовні вимог.

Остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь:

- неустойку за несплату аліментів в період з 09.11.2015 року по 29.12.2016 року в сумі 8187,00 грн. та за період з 01.03.2017 року по 10.03.2017 року в сумі 64 грн. та половину від понесених позивачем додаткових витрат на утримання дітей.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10888 грн. 00 коп. додаткових витрат та дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 14439 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Вважає, що є законні підстав лише стягнення з нього позивача 1043 грн. 50 коп. в якості додаткових витрат на сина, які полягають у оплаті половини вартості ортопедичних устілок та взуття. Інші витрати на утримання дітей охоплюються сплатою ним аліментних платежів. Суд безпідставно стягнув з нього вартість послуг адвоката у сумі 3000 грн., оскільки позивач не надала розрахунок таких витрат.

Позивач ОСОБА_3 також подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог, просить його змінити, задовольнивши її позов в повному обсязі. Зокрема, вказує, що є вина відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів, тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Крім того, суд безпідставно не стягнув з відповідача оплату стоматологічних послуг для сина у розмірі 150 грн. та кошти на придбання предметів, необхідних для плавання на загальну суму 474 грн.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період 2015-2017 року позивачем понесені додаткові витрати на розвиток здібності дітей сторін, придбання необхідних підручників та обладнання, ортопедичного взуття та устілок для сина відповідно до лікарських призначень, такі витрати обґрунтовані належними доказами по справі, а тому в порядку ст. 185 СК України їх необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, відповідач ОСОБА_2 є батьком двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на утримання яких, на підставі рішення суду, повинен сплачувати аліменти.

Відповідач не бере участі у додаткових витратах на утримання дітей, які позивач оплачує самостійно.

Задовольняючи позов часткового, суд вірно виходив з того, що з відповідача слід стягнути половину документально підтверджених додаткових витрат, як зумовлені особливими обставинами, які полягають у:

1) вартості чохла для гітари (990 + 379грн.) з метою занять музикою доньки ОСОБА_5;

2) оплати послуг з вивчення англійської мови для обох дітей з квітня по червень 2016 року з вересня 2016 року по березень 2017 року ( 2100+4240+1040 грн.);

3) оплати раннього розвитку сина ОСОБА_6 ( 1300 грн.);

4) оплати відвідування басейну з березня по грудень 2016 року обома дітьми ( 300 + 174 +520 грн.);

5) оплати спеціального взуття та устілок для сина ОСОБА_6 з березня по жовтень 2016 року ( 650 +1437+3510 грн.);

6) спеціальні підручники з листопада 2015 року по січень 2017 року для доньки ОСОБА_5 (2751, 85 грн.);

Враховуючи, що понесення цих витрат об»єктивно підтверджується письмовими матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що позивач витратила 21776 грн., тому половину із цих грошових коштів вірно стягнув з відповідача.

Колегія суддів вважає, що кошти на придбання предметів, необхідних для плавання (купальний костюм, шапочка та окуляри для плавання) на загальну суму 474 грн. є додатковими витратами на утримання дитини, так само як і оплата відвідування басейну, тому, враховуючи їх документальне підтвердження,їх також слід стягнути з відповідача на користь позивача, змінивши в цій частині рішення суду.

Встановивши, що оплата стоматологічних послуг для сина у розмірі 150 грн. та комісій банка при проведенні безготівкових операцій не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог. Враховуючи, що позивач ні в суді першої ні апеляційної інстанції не довела, що вказані витрати викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України., із зазначених міркувань, відповідні доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що стягнуті судом витрати не є додатковими. При цьому колегія суддів виходить з того, що аліментні платежі мають на меті забезпечення реалізацію права дитини на рівень життя, що відповідає її фізичному, розумовому, духовному, моральному та соціальному розвиткові дитини, однак не охоплюють додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, такими як розвиток творчих здібностей дітей.

Враховуючи викладене, висновок суду про стягнення на користь позивача документально підтверджених додаткових витрат на дідей є правильним та таким , що відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд першої інстанції виходив із недоведеності вини відповідача у їх несвоєчасній сплаті.

Колегія суддів з таким висновком погоджується, з огляду на таке.

Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі Бориспільського міськрайсуду Київської області від 7 квітня 2016 року, на користь позивача ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття ( а.с.9-12,т.1).

На виконання цього рішення суду 10 жовтня 2016 року державний виконавець ВДВС Бориспілського МРЮ Київської області відкрив виконавче провадження (а.с.6,7, т.1.)

23 грудня 2016 року та 31 березня 2017 року державний виконавець за місцем роботи боржника ОСОБА_2 направив постанову головному бухгалтеру ТОВ «Моноліт. НЕТ» та ТОВ «Інтро.НЕТ» з вимогою про здійснення аліментних відрахувань із заробітної плати на платіжну карту стягувача ОСОБА_3В.( а.с. 27,48, т.2).

Відповідно до платіжних доручень, ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_7 27 січня 2017 року аліменти на суму 7427, 34 грн. та 11185, 323 грн. та 10 лютого 2017 року сплатив аліменти на суму 2012 грн. 50 коп. ( а.с.40-42, т.2)

Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Бориспілського МРЮ Київської області від 1 лютого 2017 року, за період з 9 лютого 2015 року по 3 грудня 2016 року заборгованість складає 9732 грн. 64 коп. ( а.с.37, т.2)

Згідно із довідками ТОВ «Моноліт» від 25 січня та 9 жовтня 2017 року ОСОБА_2 працював у цьому підприємстві з лютого 2008 року по 28 грудня 2016 року на посаді генерального директора, є дані про утримання аліментів за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року та повідомлення, що заробітна плата за вказаний період виплачувалась вчасно ( а.с.13, 111 т.2)

Із наведеного слідує, що за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів державним виконавцем визначено особу, відповідальну за утримання аліментних платежів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 головний бухгалтер ТОВ «Моноліт. НЕТ», де у вказаний період працював . Той факт, що за вказаний період ОСОБА_2 вчасно у отримував заробітну плату, однак не відбувалось перерахування аліменти на користь ОСОБА_3, не свідчить про вину ОСОБА_2 , оскільки відсутні дані, що заборгованість утворилася саме з вини ОСОБА_2, а не головного бухгалтера ТОВ «Моноліт. НЕТ».

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність вини Боженка в утворенні заборгованості по сплаті аліментів як обов»язкової передумови стягнення з платника аліментів пені, ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону. За таких обставин, доводи апеляційної скарги про ухвалення з порушенням норм матеріального права рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів є безпідставними.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставне стягнення з нього судових витрат на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн., з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 25 січня 2017 року, акту приймання-передачі наданих послуг та квитанції від 8 лютого 2017 року, позивачем адвокату ОСОБА_8 за надання правової допомоги було сплачено 3000 грн. (а. с.86-92, т.1).

Задоврольянючи вимоги про стягнення витрат на парвовоу допомогу у розмірі 3000 грн., суд першої інстанції керувався лише дловденістю факту їх понесення позивачем, однак не звернув уваги на відсутність розрахунку таких витрат, тому в цій частині судове рішення слід змінити, стягнувши іншу суму на відшкодування витрат на правову допомогу.

Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, що підлягає компенсації, колегія суддів керується положеннями ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" , у редакції від 6 грудня 2016 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача брав участь у двох судових засіданнях 23 травня 2017 року та 01 червня 2017року, які, згідно з журналами судових засідань тривали у сукупності 3 год. 17 хв ( а.с.61,64-70, т.2). З урахуванням встановленого ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розміру компенсації витрат на правову допомогу, загального часу роботи представника позивача ( 3 год. 17 хв.), і прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мінімального заробітку за цей період, визначений Законом у України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 1600 грн., розмір компенсації має становити 2130 грн.

Доводи апелянтів про інші порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі, тому в решті рішення суду слід залишити без змін..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року змінити в частині стягнення розміру витрат на правову допомогу, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2130 гривень.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти за придбання купальника дитячого, шапочки та окулярів для плавання на загальну суму 474 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді :