Провадження № 22-ц/780/4787/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 52 26.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківського національного аграрного університету, третя особа ректор Білоцерківського національного аграрного університету ОСОБА_3, про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У грудні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Білоцерківського національного аграрного університету про скасування наказу №372/ос від 22 грудня 2016 року про звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі на посаді завідуючої гуртожитком № 6 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У подальшому позовні вимоги було збільшено, крім первісних вимог, позивачка просила суд визнати незаконними та скасувати накази ректора БНАУ №358/ос від 12 грудня 2016 року та №361/ос від 16 грудня 2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та поновити їй строк на звернення до суду з позовом про скасування наказів про догани.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 12.12.2016 року №358/ос та від 16.12.2016 року №361/ос.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Білоцерківського національного аграрного університету №358/ос від 12 грудня 2016 року в частині /п.5/ притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Білоцерківського національного аграрного університету №361/ос від 16 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарно відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Білоцерківського національного аграрного університету №372/ос від 22 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідуючої гуртожитком № 6 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідуючої гуртожитком № 6 Білоцерківського національного аграрного університету.

Стягнуто з Білоцерківського національного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 448,60 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Білоцерківський національний аграрний університет подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норма матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Також апелянт просив вирішити питання про розподілення судових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала в Білоцерківському національному аграрному університеті (раніше Білоцерківський сільськогосподарський інститут) на посаді завідуючої гуртожитком з 8 вересня 1987 (а.с.25-28).

Наказом ректора БНАУ ОСОБА_3 за №358/ос від 12 грудня 2016 року позивачку ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення трудової дисципліни, перевищення повноважень (порушення вимог статей 57, 66 КЗпП України, пунктів 3.1, 3.2 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Білоцерківського національного аграрного університету на 2016-2018 рр.), а саме, самовільну зміну часу початку і закінчення роботи працівників гуртожитку № 6 та порушення прав цих працівників на перерву для відпочинку і харчування (обідню перерву) (а.с.54).

Наказом ректора БНАУ ОСОБА_3 №361/ос від 16 грудня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 знову було оголошено догану за перевищення повноважень, а саме порушення порядку і умов надання щорічних відпусток (ст. 79 КЗпП України, ст. 10 Закону України «Про відпустки») (а.с.75).

Наказом ректора БНАУ №372/ос від 22 грудня 2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади завідуючої гуртожитком № 6 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме, за систематичний допуск до роботи осіб, які не перебувають у трудових відносинах з університетом, систематичне зловживання посадовим становищем по відношенню до чергової гуртожитку № 6 ОСОБА_4, чинення перешкод комісії по ознайомленню працівників гуртожитку із змістом наказу № 341/ос від 25.11.2016 року (а.с.4-5).

За ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (надалі-Постанова), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Звільненню ОСОБА_2 по п. 3 ст. 40 КЗпП України передувало два накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 5 наказу ректора БНАУ № 358/ОС від 12 грудня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, перевищення повноважень (порушення вимог статей 57, 66 КЗпП України, пунктів 3.1, 3.2 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Білоцерківського національного аграрного університету на 2016-2018 рр.), а саме самовільну зміну часу початку і закінчення роботи працівників гуртожитку № 6 та порушення прав цих працівників на перерву для відпочинку і харчування (обідню перерву).

Судом першої інстанції було зясовано, що приводом для винесення даного наказу став факт відсутності 29 листопада 2016 року о 16 год. на робочому місці деяких працівників БНАУ двірників та прибиральників гуртожитку № 6 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Крім того, прибиральник сміттєпроводу ОСОБА_11 був відсутній на робочому місці о 10 год. 30 хв. 30.11.2016 р. та о 10 год. 01.12.2016 р. Дані факти засвідчені актами (а.с.55-63). У пояснюючих записках вказані працівники зазначили, що працювали без обідньої перерви, а тому пішли з роботи о 16 год. Двірник ОСОБА_5 зазначила, що працювала з 6год.30 хв. (а.с.64-70).

З наказу № 358/ос від 12 грудня 2016 року вбачається, що керівництво БНАУ у даних фактах дійшло до висновку про порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни та перевищення повноважень, визначених ст.ст. 57, 66 КЗпП України, пунктів 3.1, 3.2 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Білоцерківського національного аграрного університету на 2016-2018 рр, а саме, що вона самовільно змінила час початку і закінчення роботи працівників гуртожитку.

Однак колегія суддів не погоджується з цим, оскільки виходячи з визначення трудового договору, викладеного у ст.21 КЗпП України, працівник має виконувати роботу, передбачену трудовою угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові. При цьому суд встановив, що трудова угода з ОСОБА_2 в письмовій формі не укладалася, а тому, зазвичай, вона мала виконувати обовязки, передбачені посадовою інструкцією завідувача гуртожитку БНАУ (а.с.6) та дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Білоцерківського аграрного національного університету (а.с.7-20).

Представники відповідача вказували, що позивачка як керівник структурного підрозділу в порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку змінила для підконтрольних їй працівників режим робочого часу (а.с.17). Однак, факт того, що працівники, працюючи 29.11.2016 року без обідньої перерви, на півтори години раніше залишили роботу саме за вказівкою або розпорядженням завідуючої гуртожитком ОСОБА_2, не знайшов свого підтвердження. Натомість, ні в посадовій інструкції , ні в Правилах внутрішнього трудового розпорядку не зазначено персональної відповідальності завідувача гуртожитком за порушення працівниками підрозділу режиму роботи, в обовязки позивачки входило лише здійснювати облік виходу на роботу шляхом ведення журналу обліку виходів на роботи, що нею виконувалося (а.с.128-130).

Суд окремо зазначив, що наказом № 358/ос від 12.12.2016 р. за самовільне залишення робочого місця без поважних причин були притягнуті до дисциплінарної відповідальності безпосередньо і самі працівники , що є не зрозумілим з огляду на те, що такий режим роботи, на думку керівництва БНАУ, їм встановила ОСОБА_2

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наказ ректора БНАУ № 358/ос від 12.12.2016 р в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності є незаконним і має бути скасований.

Встановлено, що наказом ректора БНАУ ОСОБА_3 № 361/ ос від 16 грудня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 знову було оголошено догану за перевищення повноважень, а саме порушення порядку і умов надання щорічних відпусток (ст.79 КЗпП України, ст.10 Закону України « Про відпустки») ( а.с.75).

Приводом для оголошення позивачці догани стала відсутність чергової гуртожитку №6 ОСОБА_4 (доньки позивачки) 01.12.2016 р. о 10 год. на робочому місці, що було засвідчено актом (а.с.76).

Зясовано, що чергова гуртожитку № 6 ОСОБА_4 згідно наказу № 351/ос від 06.12.2016 року перебувала у черговій відпустці згідно її заяви від 28.11.2016 р. (а.с.82, 83).

Суд вважає наказ № 361/ ос від 16 грудня 2016 року про оголошення позивачці догани з формулюванням « за перевищення повноважень, а саме порушення порядку і умов надання щорічних відпусток (ст.79 КЗпП України, ст.10 Закону України «Про відпустки»)» є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки надання відпусток працівникам БНАУ жодним чином не входило в коло її трудових обовязків, наказ про відпустку ОСОБА_4 підписаний ректором ОСОБА_3 та завізований пятьма посадовими особами БНАУ від першого проректора до начальника відділу кадрів, а тому питання про надання черговій гуртожитку № 6 ОСОБА_4 щорічної відпустки з відступленням від графіку (а.с.81) ухвалене компетентними посадовими особами БНАУ, а не позивачкою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно поновив строки на звернення до суду з позовом про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 12.12.2016 року №358/ос та від 16.12.2016 року №361/ос, оскільки дані строки були пропущені з поважних причин, про що суд зазначив у своєму рішенні.

Щодо наказу ректора БНАУ № 372/ос від 22 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Так, мотивація причини звільнення звучить наступним чином: « систематичний допуск до роботи осіб, які не перебувають у трудових відносинах з університетом, систематичне зловживання посадовим становищем по відношенню до чергової гуртожитку № 6 ОСОБА_4, чинення перешкод комісії по ознайомленню працівників гуртожитку із змістом наказу № 341/ОС від 25.11.2016 року ».

В ході судового розгляду було встановлено, що факти, викладені в наказі про звільнення, знайшли своє відображення у висновку комісії по службовому розслідуванню від 13.12.2016 р. (а.с.90-94), а саме, що з відома та дозволу ОСОБА_2 замість працівників університету ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 працювали інші особи, які не перебували з університетом у трудових відносинах. Зловживаючи своїми посадовим обовязками, ОСОБА_2 дозволяла своїй доньці ОСОБА_4, черговій гуртожитку №6, не виходити на роботу. Крім того, ОСОБА_2 чинилися перешкоди комісії, які проводили ознайомлення працівників гуртожитку зі змістом наказу № 341/ос від 25.11.2016 року «Про попередження про наступне вивільнення», оскільки вона запросила до свого кабінету для ознайомлення з наказом не працівників гуртожитку № 6 БНАУ, а інших осіб.

Як вже зазначалося у рішенні вище, пунктом 3 статті 40 КЗпП України можливе звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу органом в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Проступки, які описані в наказі № 372/ос від 22 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 за ч.3 ст.40 КЗпП України не містять ознак порушення позивачкою умов трудового договору, в даному випадку, приписів посадової інструкції завідувача гуртожитком, або ж Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Білоцерківського аграрного національного університету, в яких зазначено лише одне обовязок керівника структурного підрозділу, яким вона за посадовою інструкцією не являється, здійснювати облік виходу на роботу шляхом ведення журналу обліку виходів на роботи, що позивачкою безпосередньо виконувалося (а.с.6, 7-20, 128-130).

У звязку з відсутністю чіткої визначеності обовязків завідувача гуртожитком по відношенню до інших працівників гуртожитку, судом першої інстанції була досліджена посадова інструкція проректора з навчально-виробничої діяльності та комплексного розвитку, згідно якої саме до обовязків проректора належить безпосереднє керівництво роботою господарських і побутових служб університету (а.с.157).

Таким чином, наказ ректора БНАУ № 372/ос від 22 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідуючої гуртожитком № 6 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню, як з огляду на відсутність підтвердження фактів невиконання позивачкою обовязків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, так і з підстав відсутності ознак систематичності таких порушень, що є обовязковою умовою для розірвання трудового договору з працівником саме за цією підставою.

Згідно статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позивачка ОСОБА_2 підлягає поновленню на посаді завідуючої гуртожитком № 6 Білоцерківського національного аграрного університету з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирахування середнього заробітку в даному випадку проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (зі змінами і доповненнями).

Так, на користь позивачки має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2016 по 04.08.2017 в сумі 17 448,60 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_12