Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1703/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Орендовський В. А.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

18.10.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді:Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря:Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградської області про визнання права на отримання земельної частки (пай), -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 році ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання права на отримання земельної частки.

Вказав, що він перебував у трудових відносинах з КСП «Хлібороб» і йому було відомо про включення його прізвища до списків членів КСП «Хлібороб», що мають право на отримання земельної частки (паю) у колективній власності цього підприємства, які додані до Державного акту про право колективної власності на землю.

Сертифікат на виділену позивачу земельну частку (пай) він не отримав, оскільки на період розпаювання були відсутні бланки сертифікатів, але йому в усній формі повідомили, що він не має право на земельну частку (пай). Позивач зазначив, що остаточне затвердження списків до членів КСП не проводилося, списки в сільській раді не вивішувалися, зборів по затвердженню списків не відбулося, процес приватизації в КСП «Хлібороб» проходив не прозоро, тому він не маючи ніякої інформації довірився постійним обіцянкам посадових осіб про позитивне вирішення даного питання і не звертався з позовом до суду.

Посилаючись на ст. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Указ Президента України від 08.06.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. ст. 5, 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.15, 328, 364 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) у розмірі 7,1 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району, Кіровоградської області і раніше належали КСП «Хлібороб».

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що ні позивач, ні його представники не надали суду належних доказів того, що ОСОБА_4 має право на отримання земельної частки (паю), яка розташована на території Канізької сільської ради і раніше належала КСП «Хлібороб», оскільки позивач на момент передачі вказаному підприємству державного акта на право колективної власності на землю не був членом КСП «Хлібороб», у тому числі не відносився до пенсіонерів, які раніше працювали у ньому і залишалися членами зазначеного підприємства, не був включений до списку, доданого до вказаного державного акта.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції в судому рішенні не проаналізував покази свідків, письмові докази та не дав їм оцінку, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника позивача та представника Канізької сільської ради, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був членом КСП «Хлібороб» у період з 5 вересня 1995 року по 10 березня 1999 року, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_4 (а.с.6).

З довідки Канізької сільради №488 від 09.09.2016 року вбачається, що 20.02.1995 року КСП «Хлібороб» отримало державний акт на право колективної власності на землю, а розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників (а. с. 5).

Із архівного витягу з протоколу № 4 від 13 квітня 1996 року засідання правління КСП «Хлібороб» вбачається, що на засіданні було ухвалено: рекомендувати зборам уповноважених прийняти ОСОБА_4 в члени КСП «Хлібороб», тобто було лише рекомендовано, а не прийнято, оскільки відсутній протокол загальних зборів відповідно до якого ОСОБА_4 був прийнятий в члени КСП (а.с.7).

Як вбачається з приписів Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95: абзацу 3 пункту 1 - Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Абзац 1 пункту 2 - Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту даних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент його розпаювання, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку доданого до цього акта.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не був включений до списку членів КСП, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, а тому не має права на земельну частку.

Апеляційний суд згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності відповідачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів та виходячи з визначених ст. 1 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно відмовив у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: