АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 31 серпня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка" про визнання наказу протиправним ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 31.08.2017 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального права,недоведеність обставин,які суд вважав встановленими,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи. Вважає,що змін істотних умов праці у театрі не відбувалося,а відтак спірний наказ прийнятий всупереч вимогам ст. 32 КЗпП України. Зазначає,що суд безпідставно не взяв до уваги,що питання зміни умов праці не погоджувалося із профспілкою,що укладення контракту погіршує правове становище працівника,що Закон України від 28.01.2016 року № 955-VІІІ не узгоджується з нормами Конституції України,зокрема із ст. ст. 8,43.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явилися, повідомлені належним чином ( а. с.171,177).

Клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, подане позивачкою у день судового засідання -26.10.2017 року через відділ прийому громадян задоволенню не підлягає за відсутності доказів на підтвердження повжності причин неявки у судове засідання.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

ДП "Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка" за своїм статусом є державним підприємством, яке створено та входить до сфери управління Міністерства культури України.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено можливість укладання з працівником контракту, як особливої форми трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктами 2, 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28 січня 2016 року передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Також зазначеним Законом внесено зміни до статті 21 Закону України "Про культуру", якою передбачені особливості трудових відносин та працевлаштування в закладах культури. Так, відповідно до частини другої цієї статті, трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів.

Як убачається з матеріалів справи, позивач працювала на посаді артистки допоміжного складу, яка відповідно до переліку посад художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури, заміщення яких здійснюється на конкурсній основі, затвердженого наказом Міністерства культури України від 01.07.2016 року за № 497, відноситься до посад професійних творчих працівників.

Отже, контрактна форма роботи творчих працівників, зокрема і для позивачки запроваджена спеціальним законом, який є обов'язковим до виконання.

Згідно з наказом № 899-к від 02.02.2016 року "Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП "Національна опера України імені Т.Г. Шевченка" позивачка була повідомлена про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП "Національна опера України імені Т.Г. Шевченка" і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт до 15 грудня 2016 року .

14.12.2016 року відповідачем було видано наказ № 930-к про часткову зміну наказу від 02.12.2016 р. № 899-к, відповідно до якого термін вручення повідомлення про зміну істотних умов праці встановлено до 23.12.2016 р., а отримання згоди на продовження роботи за контрактом до 23.02.2017 року.

Позивач не погодилася на укладення з нею контракту та продовження роботи за контрактом і була попереджена, що у разі не укладення контракту буде звільнена з роботи з 23.02.2017 року відповідно до п.9 ст.36 КЗпП України і 23.02.2017 року з нею був припинений безстроковий трудовий договір.

Згідно з п. 9 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

У даному випадку підстави для припинення трудового договору з позивачкою встановлені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" який є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавався, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного наказу незаконним і доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують та на його правильність не впливають.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що зміна форми трудового договору з безстрокового на контракт, тобто строковий трудовий договір, є істотною зміною умов праці, про що відповідач повідомив позивачку у строки, визначені статтею 32 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що в організації виробництва і праці відповідача не відбулися зміни, тому відсутні підстави для зміни істотних умов праці та застосування статті 32 КЗпП України, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки така зміна в організації праці відповідача була передбачена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури".

Крім того, прийняття оспорюваного позивачкою наказу не призвело до порушення її трудових прав, оскільки позивачці було запропоновано укласти контракт відповідно до норм закону, а у зв'язку із відмовою ОСОБА_1 від укладення контракту, її було звільнено на підставі п. 9, а не п. 6, ст. 36 КЗпП України.

Посилання у апеляційній скарзі, що зазначені зміни істотних умов праці не були погоджені з профспілковою організацією є безпідставними, оскільки спірний наказ був виданий на виконання вимог Закону України, який набрав чинності у встановленому законом порядку і підлягає обов'язковому виконанню, й тому запровадження контрактної форми трудового договору з працівниками відповідача не потребувало погодження з профспілковою організацією.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/1874/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10418 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.