Справа № 148/1538/17
Провадження №2/148/716/17
У Х В А Л А

17 серпня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

Суддя Тульчинського районного суду Ковганич С.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту. Одночасно з позовною заявою позивачем подана заява про відстрочення їх від сплати судового збору з посиланням на те, що в них тяжкий фінансовий стан.

Дослідивши позовну заяву, заяву про відстрочення сплати судового збору та додані до неї документи, суддя вважає, що в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, а позовну заяву належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Оскільки позивачем не подано доказів на підтвердження обставин щодо майнового стану, що унеможливлює сплату судового збору вважаю, що у відстроченні сплати судового збору слід відмовити.

Відтак, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не сплачений судовий збір.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн., отже судовий збір за подання вищевказаного позову складає 1600 грн..

Відповідно ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, і надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви позивач при обґрунтуванні своїх вимог посилається на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2010, однак в матеріалах справи наявна копія рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2011 (справа №22ц-3670/11), зі змісту якого вбачається, що даним рішенням частково скасоване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2010. Так як копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2010 до матеріалів справи не долучена, тому це позбавляє суд можливості повно та всебічно зясувати обставини справи, надати оцінку наявним в матеріалах справи доказах.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 1600 грн. та надати належним чином посвідчену копію рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.06.2010, яке скасовано згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2011.

На підставі викладеного, керуючись ст.129 Конституції України, п.3, 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, ст.82, ст.119, ст. 121 ч.1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк»про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту- залишити без руху до усунення недоліків.

Надати Публічному акціонерному товариству «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі не виправлення недоліків за вказаний термін позовна заява буде повернута та вважитись неподаною.

Ухвала в частині відмови позивачу у відстроченні його від сплати судового збору може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області у п'ятиденний строк з моменту отримання ним копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: