Справа №295/2183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за грошовим зобовязанням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 14.03.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача позику в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 5 % в місяць зі строком повернення до 14.07.2009 року, про що є розписка.

Проте, до настання терміну повернення позики 14.07.2009 року відповідач борг не повернула, рішенням суду з неї стягнуто 87 248, 61 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач не повернула суму позики за рішенням суду, тому позивач просить стгнути з відповідача 233 351 грн. 42 коп. заборгованості за грошовим зобовязанням, з яких: 143 820,00 грн.- проценти за користування позикою; 82 202, 51 грн. втрати від інфляції; 7 329, 91 грн. 3% річних та сплачений судовий збір в сумі 2 333,52 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.03.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача позику в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 5 % в місяць зі строком повернення до 14.07.2009 року, про що є розписка.

Проте, до настання терміну повернення позики 14.07.2009 року відповідач борг не повернула. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 2-1612/12 від 31.01.2014 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 79900,00 грн. боргу за договором позики та 7348,61 грн. - 3% річних, а всього 87 248,61 грн. (а.с. 4, 5).

Однак, ОСОБА_3 не повернула суму позики за рішенням суду, тому позивач просить стгнути з відповідача 233 351 грн. 42 коп. заборгованості за грошовим зобовязанням, з яких: 143 820,00 грн. - проценти за користування позикою; 82 202, 51 грн. втрати від інфляції; 7 329, 91 грн. 3% річних та сплачений судовий збір в сумі 2 333,52 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором позики, укладеним 14.03.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передбачено сплату 5 % в місяць від суми позики за користування нею. Відповідно до розрахунку процентів за користування позикою, зробленим позивачем, сума процентів за період з 01.02.2014 року по 31.01.2017 року від суми боргу 79 900 грн. за 36 місяців становить 143 820 грн., а відтак, в межах заявлених позовних вимог вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на виконання умов договору. (а.с. 6).

Судовим рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі № 2-1612/12 від 31.01.2014 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 79900,00 грн. боргу за договором позики та 7348,61 грн. - 3% річних, а всього 87 248,61 грн.

Несвоєчасне виконання рішення суду відповідачем призвело до виникнення у позивача права на стягнення витрат від інфляції та 3 % річних, що передбачено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно достатті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно п. 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2013 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов подано в межах строку позовної давності.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 233 351 грн. 42 коп. заборгованості за грошовим зобовязанням, з яких: 143 820,00 грн.- проценти за користування позикою; 82 202, 51 грн. втрати від інфляції; 7 329, 91 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при зверненні до суду - 2 333,52 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 233 351грн. 42 коп. заборгованості за грошовим зобовязанням, з яких: 143 820,00 грн.- проценти за користування позикою; 82 202, 51 грн. втрати від інфляції; 7 329, 91 грн. 3% річних та сплачений судовий збір в сумі 2 333,52 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук