АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/222/17
Провадження № 22-ц/792/1425/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів з апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року,

встановила:

В лютому 2017 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області (далі управління) звернулося в суд з названим позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідачу ОСОБА_1 безпідставно була призначена та виплачена адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як особі, яка має статус внутрішньо переміщеної особи. Син відповідача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 2014 рік постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, в Одеському обласному центрі обліку бездомних громадян, а не в ОСОБА_3, АДРЕСА_1. Неправдиву інформацію щодо місця проживання та реєстрації сина надав відповідач у власноруч заповненій заяві для призначення допомоги.

За таких обставин позивач просив суд стягнути з відповідача 19 160,93 грн. безпідставно виплачених в рахунок щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі управління просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На думку апелянта рішення суду є незаконним та необґрунтованим, суд не правильно встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 20.11.2014 року, №, ОСОБА_1 та його малолітній син ОСОБА_2 були постановлені на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради із відміткою про те, що вони постійно проживали за адресою: ОСОБА_3, АДРЕСА_1.

26.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради з письмовою заявою №00978 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначив, зокрема, що зареєстрованим місцем проживання його та малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3, АДРЕСА_1. В аналогічній заяві №478 від 27.05.2015 року відповідач зазначив такі ж відомості.

Рішенням управління від 02.12.2014 року ОСОБА_1 та його сину, ОСОБА_2 було призначено допомогу, як переміщеним особам на проживання.

Як вбачається з довідок про реєстрацію переважного місцезнаходження від 11.12.2013 року та 07.12.2015 року, виданих Одеським обласним центром обліку бездомних громадян, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матірю ОСОБА_4 зареєстрований за місцем свого переважного перебування за адресою Одеського обласного центру обліку бездомних громадян в м. Одесі, вул. Мечникова, 102.

При проведенні ревізії Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області 07.10.2016 року використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради було встановлено, зокрема, порушення вимог ч. 4 ст. 4 та абз. 8 ч. 1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, №1706-VII, а саме, управлінням були видано ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2 довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та прийнято рішення про призначення допомоги та виплачено адресну допомогу на суму 19160,93 грн. на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який переїхав з тимчасово окупованої території України до початку окупації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення грошових коштів, оскільки вини відповідача у призначенні та виплаті допомоги немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Частинами 1, 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України , іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4 вказаного Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому КМУ.

Статтею 9 Закону, зокрема, передбачено обовязок внутрішньо переміщеної особи відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом.

Також в статті 12 Закону передбачено підстави для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Однією з таких підстав є подання особою завідомо недостовірних відомостей.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Пунктами 10, 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року (далі Порядок) встановлено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено вичерпний перелік підстав, за яких щомісячна адресна допомога не призначається, проте такої підстави як не проживання одного з членів особи не на окупованій території, видання довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, прийняття рішення про призначення допомоги не передбачено.

Слід також зауважити, що довідка про постановлення на облік відповідача, як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції була складена управлінням 20.11.2014 року, тобто ще до звернення ОСОБА_1 із заявою до позивача для призначення щомісячної адресної допомоги (26.11.2014 року). При цьому ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи остання спочатку повинна звернутися із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому КМУ.

Однак в даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, управлінням ОСОБА_1 спочатку було надано довідку про постановлення на облік, після чого він звернувся до управління з відповідною заявою про призначення допомоги.

Тобто, інформація, яка міститься в заяві ОСОБА_1 щодо місця реєстрації свого сина ніяким чином не вплинула на вирішення питання про призначення йому допомоги відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Крім того, пунктом 10 Порядку позивачу надано право проводити перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості з цього приводу.

На підтвердження доводів, викладених в позовній заяві та апеляційній скарзі управління посилалося на довідки про реєстрацію переважного місцезнаходження, надані Одеським обласним центром обліку бездомних громадян щодо реєстрації малолітнього ОСОБА_2 разом зі своєю матірю, ОСОБА_4 в м. Одеса, дата видачі яких 11.12.2013 року та 07.12.2015 року.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про обєктивну неспроможність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області скористатися цією інформацією при вирішенні питання призначення допомоги ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2, враховуючи надані йому для цього повноваження.

Таким чином слід прийти до висновку, що виплата спірних коштів управлінням безпосередньо не повязана з недобросовісностю набувача, тому вимога позивача про повернення грошової допомоги, як неправомірно отриманої не ґрунтується на вимогах закону (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59