АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «УКРРИБА» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року, -

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року в задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ДП «УКРРИБА» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 23 грудня 2016 року наказом № 61-к ОСОБА_1 був зарахований тимчасово на період виконання ОСОБА_2 обов'язків завідувача юридичного сектору ДП «УКРРИБА» на посаду юрисконсульта юридичного сектору, на неповний робочий день з графіком роботи з 09:00 до 13:00, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу, посадовим окладом згідно штатного розпису і випробувальним терміном 1 місяць.

20 січня 2017 року наказом № 65-К ОСОБА_1 тимчасово переведений з 23 січня 2017 року, на період виконання ОСОБА_2 обов'язків завідувача юридичного сектору, на посаду юрисконсульта юридичного сектору на повний восьмигодинний робочий день. Також, визнано ОСОБА_1 таким, що витримав випробувальний термін при прийнятті на роботу.

06 березня 2017 року наказом № 71-К ОСОБА_1 звільнено з посади юрисконсульта юридичного сектору ДП «УКРРИБА» у зв'язку із припиненням строкового трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначив, що строк трудового договору починається з 23 грудня 2016 року і закінчується 23 лютого 2017 року, а оскільки 23 лютого 2017 року його не було звільнено з роботи, договір вважається продовженим на невизначений строк.

Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку із призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконання певного обсягу робіт).

Вирішуючи спір, суд правильно встановив фактичні обставини, і вірно застосував вищенаведені вимоги закону та відповідні роз'яснення.

Так, наказом № 60-К від 16 грудня 2016 року ОСОБА_2 переведено на посаду юрисконсульта юридичного сектору та тимчасово покладено виконання обов'язків завідувача юридичного сектору.

Наказом № 61-К від 23 грудня 2016 року ОСОБА_3 на роботу зараховано тимчасово, а саме: на період виконання ОСОБА_2 обов'язків завідувача юридичного сектору ДП «УКРРИБА».

Наказом № 71-К від 06 березня 2017 року ОСОБА_3 звільнено з роботи у зв'язку із припиненням строкового трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Підставою для видачі вказаного наказу та звільнення позивача з роботи, стало увільнення ОСОБА_2 від виконання обов'язків завідувача цього сектору, та фактичного повернення до виконання обов'язків юрисконсульта юридичного сектору.

А тому висновки суду про необґрунтованість позовних вимог в цій частині є правильними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 58 грн. 54 коп., суд вірно взяв до уваги надані відповідачем розрахунок та табелі обліку робочого часу, відповідно до яких у підприємства відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява позивача від 23 грудня 2016 року про прийняття на роботу не містить наміру укласти строковий договір, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно наказу про прийняття на роботу позивача, останнього прийнято на роботу тимчасово, а саме: на період виконання ОСОБА_2 обов'язків завідувача юридичного сектору ДП «УКРРИБА».

Доводи про те, що наказ № 61-К від 23 грудня 2016 року не містив посилань на строковість трудового договору, зважаючи на зміст наказу, встановлення випробувального терміну, а відтак слід вважати, що було укладено трудовий договір на невизначений строк, але з особливим графіком роботи (неповний робочий день) який мав тимчасовий характер, колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що з позивачем був укладений трудовий договір на невизначений строк, є встановлення випробувального терміну при прийнятті на роботу, що заборонено при укладенні строкових трудових договорів на підставі ст. 26 КЗпП України, п. 4 Указу президії Верховної ради СРСР «Про умови праці тимчасових робітників і службовців» від 24 вересня 1974 року № 311-ІХ, є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 серпня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук