Справа № 645/34/17
Провадження № 2/645/669/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Шарка О.П.
при секретарі судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, в якій з урахуванням прийнятих судом уточнень просить суд вселити позивача до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є законним власником вищевказаної квартири, проте відповідачі протиправно чинять йому перешкоди у вселенні до належної йому на праві власності квартири, що порушує його права та інтереси власника нерухомого майна.
Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідачі та їх представники у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у спосіб, передбачений ч. 10 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідні дані. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явились в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представником позивача, як і сама позивач ОСОБА_6 неодноразово надавали суду заяви з проханням відкласти слухання справи, однак, жодного разу не надали підтвердження поважності своєї неявки у судове засідання.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2010 року між ОСОБА_7 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (Іпотекодавця) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, реєстровий номер № 1460
Згідно з Іпотечним договором від 29.04.2010 року, сторони домовились про позасудове звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2, в разі невиконання ОСОБА_3, ОСОБА_4 Договору позики укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцями.
29.04.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим ОСОБА_8 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 29.04.2010 року за реєстровим № 1460 /а.с. 5/.
Згідно з Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76714895 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. на підставі дублікату Іпотечного договору, серія та номер: реєстровий №1366 виданий 04.07.2016 року, видавник ОСОБА_8 приватний нотаріус ХМНО, Договір іпотеки від 29.04.2010 року за реєстровим № 1460 виданий приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8; Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, аосвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 29.04.2010 року за реєстровим №1460, серія та номер: реєстровий № 1355, виданий 08.08.2016 року, видавник: ОСОБА_10, приватний нотаріус КМНО, зареєстровано за ОСОБА_2, номер запису про власність: 18106129 від 17.12.2016 року /а.с. 6/
Як вбачається з матеріалів справи відповідачі перешкоджають позивачу вселенню в належну йому на праві власності квартиру.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.
За ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них
Квартирою, відповідно до ч.1 ст. 382 ЦК України, є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з матеріалів справи право власності на спірну квартиру перейшло до позивача на законних підставах.
Позивач, як власник квартири, вправі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст.ст. 387, 391 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним та вимагати право на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм, суд дійшов висновку, про задоволення позову та вселення ОСОБА_2 до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_4.
Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.
Крім того, в матеріалах справи міститься заява позивача про повернення надміру сплаченого судового збору у звязку із зменшенням позовних вимог.
Суд вваж є можливим її задовольнити та з урахуванням зменшення позовних вимог повернути позивачу судовий збір у розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, ЦПК України , ст. ст. 4, 5, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 629, 1054 ЦК України , суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.
Вселити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_5.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3( ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 183,73 грн. з кожного.
Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір за вимогу, від якої позивач відмовився, у розмірі 551,20 грн., перерахований згідно квитанції № 0.0.679965562.1 до державного бюджету України.
Заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко