Провадження № 2/225/2075/2017
Єдиний унікальний номер № 225/4663/17
Головуючий у справі ОСОБА_1
Дзержинський міський суд Донецької області
01 листопада 2017 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Геря О.Г.,
секретаря Савченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
В вересні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 - Інтернаціоналістів в смт. Новгородське м. Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. Зазначену квартиру вона купила у ОСОБА_5, яка діяла від імені брата ОСОБА_3 На час придбання в квартирі були відсутні всі належні колишньому власнику та його дружині речі, тим самим повністю її звільнили для неї, як нової власниці квартири. З моменту придбання квартири й по теперішній час вона проживає в цій квартирі. Однак, в подальшому під час експлуатації даного помешкання зясувалось, що колишній власник квартири разом з його дружиною залишаються й донині бути зареєстрованими в даній квартирі, хоча не мешкають в ній з 2015 року.
Вважає, що відповідачі ОСОБА_3, як колишній власник квартири, та його дружина ОСОБА_4 втратили право користування цією квартирою після її продажу їй.
Визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно позивачу для зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: Донецька область, м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_2.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на їх задоволенні.
Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є сестрою позивача ОСОБА_2 Суду підтвердила, що її сестра в 2015 році купила квартиру № 46 в житловому будинку № 12 по вул. Воїнів Інтернаціоналістів в смт. Новгородське м. Торецька Донецької області. Суду повідомила, що вона допомагала своїй сестрі переїжджати в нову квартиру. На той час в квартирі були відсутні будь які речі колишнього власника та членів його сімї.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_2 Суду підтвердила, що позивач в 2015 році купила квартиру, в якій раніше проживало подружжя ОСОБА_4. З моменту придбання квартири й по теперішній час позивач проживає в даній квартирі. На час вселення в квартирі були відсутні речі колишніх власників.
Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що повністю підтверджується показаннями свідків, на підставі договору купівлі продажу квартири від 02.02.2017 року позивач по справі купила у ОСОБА_5, яка діяла від імені свого брата ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 м. Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області.
Після придбання квартири позивач по справі ОСОБА_2 в установленому законом порядку зареєструвала своє право власності на дане нерухоме майно.
На теперішній час в цій квартирі проживає позивач по справі ОСОБА_2
Згідно з довідкою № 1806 від 10.08.2017 року ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» в зазначеній квартирі зареєстровані колишній власник квартири ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Даний факт також підтверджено інформацією з виконавчого органу Новгородської селищної ради № 02/17-1594 та 02/17-1595 від 06.10.2017 року про місце реєстрації.
Факт того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету від 04.09.2017 року.
З огляду на це, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час.
Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16.
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач по справі ОСОБА_2, будучи новою власницею квартири, правомірно звернулася до суду з позовом про усунення порушень свого права власності шляхом визнання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки вони не є членами її сімї та не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем по справі і ведуть з нею спільне господарство.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: