ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3429/17
Провадження № 2-з/210/48/17
У Х В А Л А

іменем України

"18" серпня 2017 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Діпропетровської області ОСОБА_2 розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання відсутнім права стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду позовом до ОСОБА_4 про визнання відсутнім права стягнення на предмет іпотеки.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на оспорюване нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі 5-поверхового будинку, загальною площею 84,5 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 46, приміщення 33 та просила заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямоване на позасудове стягнення на предмет іпотеки (продаж предмету іпотеки від імені іпотеко держателя, оформлення права власності на предмет іпотеки іпотекодержатилем на своє імя тощо) в рахунок задоволення вимоги про усунення порушення/повідомлення ( в порядку ст.ст. 35,38 ОСОБА_3 України «Про іпотеку») від 25.07.2017 року.

Ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.17 ОСОБА_3 України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (див.справу ""Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66).У справі "Кайсин проти України" Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обовязкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно роз'яснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати відсутнім право у ОСОБА_4 здійснювати стягнення в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення загальною площею 84,5 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 46, приміщення 33, відповідно до вимоги про усунення порушення/повідомлення (в порядку ст. ст. 35,36 ОСОБА_3 України «Про іпотеку») від 25.07.2017 року

При задоволені заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у спорі який виник між ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_4 (відповідач) з боку останньої не надано жодних документальних доказів, які б вказували на законність її дій щодо звернення до ОСОБА_3 з відповідною вимогою.

Враховуючи, що для вжиття заходів забезпечення позову досить обґрунтованого припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду та зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити до набрання рішенням суду законної сили, заходи забезпечення позову:

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі 5-поверхового будинку, загальною площею 84,5 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 46, приміщення 33.

Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямоване на позасудове стягнення на предмет іпотеки (продаж предмету іпотеки від імені іпотеко держателя, оформлення права власності на предмет іпотеки іпотекодержатилем на своє імя тощо) в рахунок задоволення вимоги про усунення порушення/повідомлення ( в порядку ст.ст. 35,38 ОСОБА_3 України «Про іпотеку») від 25.07.2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: С. В. Ступак