Провадження №6/521/406/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про надання дозволу на примусову реалізацію майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2014 року заявлений позов задоволено, постановлено стягнути з ДП «СКБ «Молнія» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки виплати у загальному розмірі 148575,00 гривень. Як свідчать матеріали справи, рішення суду набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку.

В теперішній час від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області через канцелярію суду надійшло подання про надання дозволу на примусову реалізацію майна ДП «СКБ «Молнія».

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання подання та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України.

Позивач по справі ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання подання державного виконавця та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України.

Представник відповідача по справі ДП «СКБ «Молнія» у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про відсутність заперечень проти подання державного виконавця та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ст. 18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

ДП «СКБ «Молнія» є державним підприємством, засновником якого є Державний концерн «Укроборонпром».

Як встановлено державним виконавцем, в розпорядженні ДП «СКБ «Молнія» є майно, за рахунок реалізації якого може бути виконане рішення суду. Але у звязку з тим, що вжиті заходи виявились недостатніми, державний виконавець звернувся до суду.

Але статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Дія мораторію, встановлена частиною першою цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням обєктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії. Порядок реалізації майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Преамбули Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», цей закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Ураховуючи викладене, оскільки ДП «СКБ «Молнія» є державним підприємством із часткою держави в 100 відсотків, та основним видом діяльності підприєства є виробництво зброї та боєприпасів (код КВЕД 25.40), суд не може погодитись із можливістю примусової реалізації майна підприємства та відмовляє у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 373 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про надання дозволу на примусову реалізацію майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: