Дата документу 18.10.2017
Справа № 320/5115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Левандовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за договорами банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути відсотки, три відсотки річних та неустойку (пеню) за договорами банківського вкладу.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що позивачі уклали із ПАТ КБ «Приватбанк» договори депозитного вкладу.

У 2014році позивачі звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, про визнання неправомірною відмову відповідача достроково розірвати договори банківського вкладу, про зобовязання вчинення певних дій та про стягнення грошових коштів

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.12.2014 р. у справі №2/320/9186/14-ц за результатами розгляду позовних заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, про визнання неправомірною відмову відповідача достроково розірвати договори банківського вкладу, про зобовязання вчинення певних дій та про стягнення грошових коштів ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області у справі №22-ц/778/1062/15 від 25.03.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року у цій справі - залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015р. у справі №6-13263 св 15 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», відхилено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року залишено без змін.

06.05.2015р. Мелітопольським міськрайонним судом видані виконавчі листи по справі №320/9186/14-ц.

27.05.2015р. на підставі відповідних заяв у Соборному відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкриті виконавчі провадження.

04.06.2015р. після закінчення строку для самостійного виконання вимог виконавчих документів зазначені виконавчі провадження були приєднанні до зведеного виконавчого провадження ВП№11355726, яке відкрито у відділі відносно боржника ПАТ КБ Приватбанк.

У відповідності до інформації, наданої стягувачам в.о. начальника Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у листі №32448 від 10.07.2017р. суми боргу за зазначеними виконавчими документами не сплачені боржником та не стягнуті державною виконавчою службою.

Вважає, що існують усі підставі для стягнення відсотків за договором банківського вкладу після закінчення строку його дії ( статті 1070 ЦК України ), стягнення 3-х відсотків річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та стягнення неустойки (пені), на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, проценти за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року за ставкою 1% у сумі 1760.58 (одна тисяча сімсот шістдесят доларів США 58 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 5281,74 (п'ять тисяч двісті вісімдесят один долар США 74 центи) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. у сумі 734 510,34 (сімсот тридцять чотири тисячі п'ятсот десять доларів США 34 центи) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 проценти за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. за ставкою 1% у сумі 1572.16 (одна тисяча п'ятсот сімдесят два долара США 16 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 4716,50 (чотири тисячі сімсот шістнадцять доларів США 50 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. у сумі 655 905 (шістсот п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ять доларів США ) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3, проценти за договорами банківського вкладу№SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р.за ставкою 1% у сумі 2 782,13 (дві тисячі сімсот вісімдесят два долара США 13 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3, 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 8 346,41 (вісім тисяч триста сорок шість доларів США 41 цент) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3, неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р. у сумі1 160 700 (один мільйон сто шістдесят тисяч сімсот доларів США ) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2, проценти за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. за ставкою 1% у сумі 3150,47 (три тисячі сто п'ятдесят доларів США 47 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2, 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 9 451,43 (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят один долар США 43 центи) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Просить стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2, неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону, Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. у сумі 1 314 371,09 (один мільйон триста чотирнадцять тисяч триста сімдесят один долар США 09 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу;

Представник позивачів ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позову заперечив в повному обсязі, надав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що у зв'язку із розірванням договорів банківського вкладу, укладених із позивачами судом, зобов'язання за ними припинені та вимоги позивачів щодо стягнення відсотків за договорами є безпідставними та не можуть бути задоволені судом.

Зазначив із посиланням на правовий висновок, викладений у Постанові ВСУ від 20.01.2016р. у справі №6-2759цс15 про те, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Також зазначив про те, що норми ч. 5ст.10 Закону України Про захист прав споживачів не розповсюджуються на вимоги позивачів. Разом з тим, просив суд у разі задоволення позовних вимог, на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено наступне.

25.11.2013р. ОСОБА_2 у відповідності до заяви №SAMDNWFD000 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №4733 (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів).

25.11.2013р. ОСОБА_2 у відповідності до заяви №SAMDNWFD100 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №4807 (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів).

25.11.2013р. ОСОБА_2 у відповідності до заяви №SAMDNWFD200 уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №4926 (тип вкладу «Депозит плюс») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20033,89 (двадцять тисяч тридцять три долара89 центів).

14.06.2011р. ОСОБА_4 у відповідності до заяви №SAMDN5968 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №5844 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

14.06.2011р. ОСОБА_4 у відповідності до заяви №SAMDN5886 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №5338 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

14.06.2011р. ОСОБА_4 у відповідності до заяви №SAMDN6090 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №6542 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

01.03.2012р. ОСОБА_4 у відповідності до заяви №SAMDN6946 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №0906 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот).

14.03.2012р. ОСОБА_4 у відповідності до заяви №SAMDN3064 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №4242 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20 000 (двадцять тисяч).

28.01.2013р. ОСОБА_1 у відповідності до заяви №SAMDN4362 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №0442 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 49999,98 (сорок девять тисяч девятисот девяносто девять доларів 98 центів).

27.01.2014р. ОСОБА_1 у відповідності до заяви №SAMDN7576 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу (тип вкладу «Стандарт»). На особовий рахунок позивача №6153 були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів пятдесят девять центів).

14.06.2011р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN6850 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №0215 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

14.06.2011р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN6937 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №1214 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

14.06.2011р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN7019 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №1582 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

07.10.2011р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN5235 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №7859 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

07.10.2011р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN5021 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №6678 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 10 000 (десять тисяч).

31.07.2012р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN9156 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №3709 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч).

31.07.2012р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN9013 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №3022 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч).

20.03.2013р. ОСОБА_3 у відповідності до заяви №SAMDN4494 уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір депозитного вкладу. На особовий рахунок позивача №2204 (тип вкладу «Стандарт») були зараховані грошові кошти в доларах США у розмірі 20 000 (двадцять тисяч).

У 2014році позивачі звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, про визнання неправомірною відмову відповідача достроково розірвати договори банківського вкладу, про зобовязання вчинення певних дій та про стягнення грошових коштів

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.12.2014 р. у справі №2/320/9186/14-ц за результатами розгляду позовних заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, про визнання неправомірною відмову відповідача достроково розірвати договори банківського вкладу, про зобовязання вчинення певних дій та про стягнення грошових коштів ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалено рішення про:

визнання неправомірною відмову відповідача - ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у достроковому розірванні укладених з ОСОБА_1 договорів банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р.

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»; на користь ОСОБА_1, грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р., у розмірі 49999,98 (сорок девять тисяч девятисот девяносто девять доларів США 98 центів);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу №SAMDN7576 від 27.01.2014р. у розмірі 17078,59 (сімнадцять тисяч сімдесят вісім доларів пятдесят девять центів);

розірвання укладених між ОСОБА_5 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 договорів банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р.;

визнання неправомірною відмову відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у достроковому розірванні укладених з ОСОБА_4 договорів банківського вкладу: №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р.;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4, грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN5968, у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4, грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. № SAMDN5886 , у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN6090, у розмірі 10 000 (десять тисяч доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 01.03.2012р. № SAMDN6946, у розмірі 9 900 (дев'ять тисяч дев'ятсот доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.03.2012р. № SAMDN3064, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч доларів США);

розірвання укладених між ОСОБА_5 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_4 договорів банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946 від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р.;

визнання неправомірною відмову відповідача- Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у достроковому розірванні укладених з ОСОБА_3 договорів банківського вкладу: №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р.;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN6850, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. №SAMDN6937 , у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесені за договором банківського вкладу від 14.06.2011р. № SAMDN7019, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 07.10.2011р. №SAMDN5235, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 07.10.2011р. №SAMDN5021, у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 31.07.2012р. №SAMDN9156, у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч)доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 31.07.2012р. №SAMDN9013, у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч)доларів США;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу від 20.03.2013р. №SAMDN4494 , у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США;

розірвання укладених між ОСОБА_5 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_3 договорів банківського вкладу: №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021 від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р.;

визнання неправомірною відмову відповідача- Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» у достроковому розірванні укладених з ОСОБА_2 договорів банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р.;

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США);

стягнення з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. у розмірі 20 033,89 (двадцять тисяч тридцять три долара США 89 центів);

розірвання укладених між ОСОБА_5 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 договорів банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області у справі №22-ц/778/1062/15 від 25.03.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відхилено.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року у цій справі - залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015р. у справі №6-13263 св 15 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», відхилено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року залишено без змін.

06.05.2015р. Мелітопольським міськрайонним судом видані виконавчі листи по справі №320/9186/14-ц.

27.05.2015р. на підставі відповідних заяв у Соборному відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкриті виконавчі провадження.

04.06.2015р. після закінчення строку для самостійного виконання вимог виконавчих документів зазначені виконавчі провадження були приєднанні до зведеного виконавчого провадження ВП№11355726, яке відкрито у відділі відносно боржника ПАТ КБ Приватбанк.

У відповідності до інформації, наданої стягувачам в.о. начальника Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у листі №32448 від 10.07.2017р. суми боргу за зазначеними виконавчими документами не сплачені боржником та не стягнуті державною виконавчою службою.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Подібні довірчі стосунки невідємні для банківських операцій і повязаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини перша, друга статті 1067 ЦК України).

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України № 6 140цс 13 від 20.12.2013 року ).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Після закінчення строку дії договору та за відсутності підстав для продовження його дії грошові кошти перераховуються на вклад «до вимоги».

Верховний Суд України у постановах від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1891цс15; від 11 травня 2016 року у справі № 6-338цс16 , №6-36цс15 від 10 червня 2015 року, №6-302цс16 від 27 квітня 2016; №6-2861цс15 від 02.03.2016р., №6-2558цс15 від 01.06.2016р. року висловив правову позицію, що закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Умови договорів банківського вкладу не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Отже, з банку підлягають стягненню проценти за ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом "на вимогу".

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_5 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», в розділі 2.8 «Інше» передбачено, що розмір процентів за користування коштами на вкладному рахунку до запитування («на вимогу») становить 1% річних.

Оскільки умовами договору не передбачено інший розмір відсотків, які нараховуються на суму вкладу, що розміщений на вкладному рахунку до запитування, після закінчення строку договорів та їх розірвання розмір процентів підлягає обчисленню за процентною ставкою 1 %, згідно положень ст. 1070 ЦК України.

Проценти, визначені ст. 1061, ст. 1070 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку, нового додаткового обов'язку, зокрема у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст. 1061, ст. 1070 ЦК України, і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів за ст. 1061, ст. 1070 ЦК України та сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені позивачем).

Таке розуміння наведених норм відповідає висновкам Верховного Суду України про їх застосування, викладеним у постановах № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року.

Обчислення процентів проводиться за формулою: сума вкладу*відсоткова ставка:365 днів в рік*кількість днів, за які обчислюються проценти.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за статтею 625 ЦК України не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс1 1).

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (аналогічна позиція виражена в Постановах ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 встановлюється спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Зважаючи на те, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання не є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулюють стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України та іншими статтями, та відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірним.

Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова ВСУ від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13), відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_5 акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» не було виконано грошове зобов'язання по виплаті суми вкладів позивачі, в силу положень ст. 625 ЦК України, мають право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Обчислення процентів проводиться за формулою: сума вкладу*відсоткова ставка:365 днів в рік*кількість днів, за які обчислюються проценти

Доводи відповідача про нерозповсюдження ч.5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів на правовідносини, що виникли між сторонами, судом не приймаються у зв'язку із їх необгрунтованістю.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 цього Закону у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 1 червня 2016 року справа № 6-2558цс15 , від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16; від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 ; від 13 вересня 2017 №760/788/15, від 13 березня 2017 №761/14537/15-ц, і відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

У відповідності умов та правил надання банківських послуг (https://privatbank.ua/ru/terms/) п.2.2.1.20 «У випадку порушення однією із сторін умов договору вона несе відповідальність у відповідності до діючого законодавства України»; аналогічні положення містяться у укладених із позивачами договорами пунктом 17, п.10 договорів банківського вкладу, де стороною виступають позивачі, передбачено, що у випадку порушення умов договору винна сторона несе відповідальність згідно до чинного законодавства України.

Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення - є мірою відповідальності.

Таким чином, характер спірних правовідносин та норми правозастосування, з урахуванням положень умов та правил надання банківських послуг та положень договорів банківського вкладу, щодо відповідальності сторін за порушення умов договору згідно до чинного законодавства України, у тому числі законодавства України про відповідальність за невиконання/неналежне надання фінансових послуг свідчать про можливість застосування до банку боржнику відповідальності за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» .

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 встановлюється спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний суд України висловлювався 18.05.2016 р. у справі № 6-474цс16: «стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою».

За приписами ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

У п. 20 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні.

Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 04 грудня 2014 року, а до суду позивачі звернулися - 19 липня 2017 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Отже існують підстави для стягнення на користь позивачів неустойки (пені) за останні 12 місяців із розрахунку: сума заборгованості за договорами банківського вкладу *3*365 днів.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Про необхідність застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України за ініціативою суду у випадках, коли пеня значно перевищує розмір збитків зазначалось судом касаційної інстанції в ухвалах ВССУ від 29.01.2014 р. № 6-45806св13 (н/п 22ц/790/6217/13), від 15.10.2014 р. по справі № 6-21626св14 (н/п 22ц/790/2524/14), від 29.10.2014 р. по справі № 6-6087св14 (н/п 22ц/790/285/14), від 25.03.2015 р. по справі№ 6-869св15 (н/п 22ц/790/7266/14).

Враховуючи положення діючого законодавства (ч.3 ст.551 ЦК України) правові позиції ВССУ та заяву відповідача, зроблену під час судового розгляду суд вважає за потрібне зменшити розмір заборгованості з неустойки до розміру основної суми заборгованості по кожному з позивачів.

Доводи представника відповідача про те, що у зв'язку із розірванням договорів банківського вкладу, укладених із позивачами судом, зобов'язання за ними припинені, та вимоги позивачів щодо стягнення відсотків за договорами є необґрунтованими , суд вважає безпідставними.

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, визначених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України , зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» і «припинення зобовязання/договору». Ці поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору слід розглядати як один з видів припинення договору.

Таким чином, у силу зазначених правових норм, за загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору.

Аналіз зазначених норм показує, що, припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання договору банківського вкладу не є підставою для припинення зобов'язань.

Так, умовами укладених між позивачами і відповідачем договорів банківського вкладу (п.12 Договору) встановлено, що договір закінчує свою дію виплатою усієї суми вкладу із відсотками, тобто з з припиненням основного зобов'язання. Свої зобов'язання за договорами укладеними із позовами КБ ПАТ Приватбанк, станом на час подачі позовної заяви, - не виконав.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року у справі № 3-71гс14, від 09 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15 та від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 року, від 23 вересня 2015 року №6-213цс15 яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, доводи відповідача про припинення зобов'язань за договорами банківських вкладів, укладених із позивачами, у зв'язку із їх розірванням є безпідставними, суперечать нормам чинного законодавства, положенням укладених із позивачам договорів та правовим висновкам Верховного Суду України.

Доводи представника відповідача із посиланням на правовий висновок, викладений у Постанові ВСУ від 20.01.2016р. у справі №6-2759цс15 про те, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України), є також безпідставними.

Так, спірні правовідносини між позивачами та відповідачем виникли у зв'язку із невиконанням останнім своїх зобов'язань за укладеними договорами банківського вкладу, а не з приводу невиконання рішення суду (посилання на рішення суду у справі №320/9186/14-ц здійснено позивачами, зокрема, з метою доведення факту укладання зазначених договорів та невиконання зобов'язань відповідача за ними).

У відповідності умов та правил надання банківських послуг (https://privatbank.ua/ru/terms/) п.2.2.1.20 «У випадку порушення однією із сторін умов договору вона несе відповідальність у відповідності до діючого законодавства України»; аналогічні положення містяться у укладених із позивачами договорами пунктом 17, п. 10 договорів банківського вкладу, де стороною виступають позивачі, передбачено, що у випадку порушення умов договору винна сторона несе відповідальність згідно до чинного законодавства України.

Отже, оскільки спірні правовідносини виникли з підстав невиконання зобов'язань за укладеними договорами банківського вкладу, до них мають бути застосовані норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України), та відповідно доводи позивача про протилежне суд вважає необґрунтованими.

Розрахунки розміру процентів за договорами банківського вкладу; розрахунки розміру 3 процентів річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) та розрахунки розміру неустойки (пені) ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» укладених між ОСОБА_5 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та позивачами зроблені вірно, перевірені судом та приймаються судом як обґрунтовані.

Щодо валюти виконання судового рішення, суд зазначає, що незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.

Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує зобов'язань за укладеними договорами банківського вкладу дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи вимоги ч.6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 8000 гривень.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за договорами банківського вкладу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) проценти за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року за ставкою 1% у сумі 1760.58 (одна тисяча сімсот шістдесят доларів США 58 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 5281,74 (п'ять тисяч двісті вісімдесят один долар США 74 центи) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN4362 від 28.01.2013р. та №SAMDN7576 від 27.01.2014р. у сумі 67 078, 57 (шістдесят сім тисяч сімдесят вісім доларів США 57 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1; АДРЕСА_1 ) проценти за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. за ставкою 1% у сумі 1572.16 (одна тисяча п'ятсот сімдесят два долара США 16 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1; АДРЕСА_1 ) 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 4716,50 (чотири тисячі сімсот шістнадцять доларів США 50 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1; АДРЕСА_1 ) неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN5968 від 14.06.2011р.; №SAMDN5886 від 14.06.2011р.; №SAMDN6090 від 14.06.2011р.; №SAMDN6946від 01.03.2012р. та SAMDN3064 від 14.03.2012р. у сумі 59 900 (п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот доларів США ) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_2; АДРЕСА_2) проценти за договорами банківського вкладу№SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р.за ставкою 1% у сумі 2 782,13 (дві тисячі сімсот вісімдесят два долара США 13 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_2; АДРЕСА_2) 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 8 346,41 (вісім тисяч триста сорок шість доларів США 41 цент) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_2; АДРЕСА_2) неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону,Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDN6850 від 14.06.2011р.;№SAMDN6937 від 14.06.2011р.; №SAMDN7019 від 14.06.2011р.; №SAMDN5235 від 07.10.2011р.; №SAMDN5021від 07.10.2011р.; №SAMDN9156 від 31.07.2012р.; №SAMDN9013 від 31.07.2012р.; №SAMDN4494 від 20.03.2013р. у сумі 106 000 (сто шість тисяч доларів США ) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_3; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) проценти за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. за ставкою 1% у сумі 3150,47 (три тисячі сто п'ятдесят доларів США 47 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_3; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) 3 проценти річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. з 04.12.2014 по 20 липня 2017 року у сумі 9 451,43 (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят один долар США 43 центи) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_3; мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України, 37 «а» кв. 65) неустойку (пеню) за ч. 5 ст. 10 Закону, Закон України «Про захист прав споживачів» за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 25.11.2013р., №SAMDNWFD100 від 25.11.2013р. та №SAMDNWFD200 від 25.11.2013р. у сумі 120 033,89 (сто двадцять тисяч тридцять три долари США 89 центів) з конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д ) судовий збір на користь держави в розмірі 8 000 /восьми тисяч/ гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова