АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7823 Головуючий у1-й інстанції - Катющенко В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

РатніковоїВ.М.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_7, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ГУЮ у м. Києві, ОСОБА_7, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування.

Суд визнав за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 через свого представника, ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати (т.1, а.с.216-220).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_5 та її представника, ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити; ОСОБА_6 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_8, батьками якого записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.11).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 21 листопада 2009 року, 2 липня 1937 року народилася ОСОБА_11, батьками якої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася ОСОБА_12, батьками якої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (а.с.8).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19 квітня 2014 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 14 червня 1991 року уклали шлюб, при цьому ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_14.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

За час свого життя ОСОБА_11 склала заповіт від 5 серпня 2009 року, за яким належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5

За відомостями інформаційної довідки від 25 липня 2013 року, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно з даними Бюро, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державно. адміністрацією м. Києва 29 травня 1997 року, розпорядження № 32-529.

26 вересня 2009 року ОСОБА_5 звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_11

1 грудня 2009 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року своєї сестри ОСОБА_11, звернувся ОСОБА_8

2 грудня 2009 року Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року своєї сестри ОСОБА_11, звернулася ОСОБА_7

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року, за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особи: ГУЮ у м. Києві, ПН КМНО Авдієнко О.В., про визнання заповіту недійсним та визнання право власності в порядку спадкування, позов ОСОБА_8, ОСОБА_7 було задоволено частково та визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, складений на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 5 серпня 2009 року ПН КМНО Авдієнко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1503 (а.с.18-22).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2012 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року залишено без змін (а.с.23-25).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2012 року, касаційну скаргу ОСОБА_5 було відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від18 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2012 року залишено без змін (а.с.26-28).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

22 квітня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батька ОСОБА_8

Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. від 16 жовтня 2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації.

В подальшому, позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_5, третя особа: ГУЮ у м. Києві, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року був задоволений, визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за правом представлення на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.29-32).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 4 серпня 2016 року, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ГУЮ в м. Києві, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування відмовлено (а.с.33-37).

Як встановлено рішенням Апеляційним судом м. Києва від 4 серпня 2016 року, ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_11, подавши до Десятої київської державної нотаріальної контори заяву від 1 грудня 2009 року про прийняття спадщини, вона належить йому з моменту відкриття, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на прийняту спадщину.

За встановлених обставин, виходячи з того, що ОСОБА_8 не отримав свідоцтво про право на частину спадщини після смерті ОСОБА_11, але прийняв спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_11, тобто 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, а єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_8 є його дочка ОСОБА_6, районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів, порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.1, а.с.208 звор. - 210).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить, в ході апеляційного розгляду відповідачка та її представник також не навели таких обставин.

Посилання апеляційної скарги на існування та неправильну оцінку районним судом при вирішенні даної справи рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спірне майно, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

В цій частині районним судом на підставі наявних у справі письмових доказів правильно встановлено, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено з тих підстав, що право спадкоємця на звернення до нотаріальної контори у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_11 не є порушеним, доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину суду не надано. Такі підстави для відмови вказані у мотивувальній частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року, копія якого приєднана до матеріалів цивільної справи (т.1, а.с.22).

Даний позов поданий спадкоємцем ОСОБА_8, ОСОБА_6, і обґрунтований наявністю поданої до Десятої Київської державної нотаріальної контори заяви ОСОБА_8 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 (т.1, а.с.15) та наявністю відмови нотаріуса № 2954/02-14 від 8 липня 2013 року у видачі ОСОБА_8 Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у нього оригіналу Свідоцтва про право власності на житло на ім'я померлої і неможливістю його отримати. Відмовляючи у видачі свідоцтва, нотаріус запропонував ОСОБА_8 звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.16).

Крім того, 16.10.2014 державний нотаріус Прядко Т.А. ухвалив Постанову №4037/02-14/5, якою відмовив ОСОБА_6 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації (т.1, а.с.17).

Таким чином, даний позов заявлений з інших підстав, а тому існування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року не є перешкодою як для його розгляду так і для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків районного суду обставинам справи, які базуються на посиланнях про неточність вказаних у рішенні правових позицій учасників судового розгляду, також не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на те, що вони, по-перше, стосуються не висновків суду по суті спору, а описової частини рішення; по-друге, жодним чином не спростовують правильність висновків районного суду щодо обґрунтованості заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги щодо допущеного районним судом порушення процесуального закону, яке виразилось у відмові зупинити провадження в справі у зв'язку зі смертю третьої особи ОСОБА_7, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

За правилом п.1 ч.1 ст. 201 ЦПК суд зобов'язаний зупинити провадження у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином, у суду не було процесуального обов'язку зупиняти провадження у справі у зв'язку зі смертю третьої особи ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги про порушення районним судом норм матеріального права в частині посилання у рішенні на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, в той час як на момент смерті ОСОБА_11 діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки право спадкування позивача у справі, ОСОБА_6, виникло після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Таким чином, на час відкриття спадщини вже діяв Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова