Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 316/1014/16 Головуючий у 1 інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження № 22-ц /778/3078/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїм інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», служба у справах дітей в особі органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», служба у справах дітей в особі органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області, - про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 15 в будинку № 2 по пр. Енергетиків в місті Енергодар Запорізької області у звязку із добровільним вибуттям у березні 2011р. на інше місце мешкання через укладення шлюбу.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту та неправильність встановлених судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 07.01.1983р. отримав ордер на кв. 15 в будинку № 2 по пр.. Енергетиків в м. Енергодарі, в який були вписані члени його сім»ї дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 ( а.с. 6).

ОСОБА_4 є наймачем вказаної квартири.

03.11.1983р. у подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 народилась дочка ОСОБА_2, яка 25.10.2008р. народила дочку ОСОБА_3 ( а.с. 7, 8).

22.09.2011р. шлюб між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 був розірваний.

27.12.2011р. ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з Зудіною ( а.с. 9).

З довідки № 449 від 17.03.2017р. сектору реєстрації Енергодарської міської ради слідує, що в квартирі № 15 в будинку № 2 по пр.. Енергетиків в м. Енергодарі зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 205).

В позові дочка відповідача - ОСОБА_2 ставила питання про визнання батька ОСОБА_4 таким, що втратив право користування вказаною квартирою у зв»язку з добровільним вибуттям на інше місце проживання за місцем мешкання нової дружини.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не обирав інше постійне місце мешкання, на що вказує залишення за собою реєстрації у спірній квартирі, а всі заходи щодо його зняття з реєстрації мали примусовий характер та відбувались у його відсутність та здійснювались на підставі судових рішень, які в подальшому за його скаргами скасовувались як незаконні.

Колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають наданим матеріалам справи та положенням законів, на підставі яких судом правильно вирішено спір.

Положення п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Частиною 2 ст.107 ЖК УРСР встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімї, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.1985р. : відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Отже, щоб у відповідності до ч. 2 статті 107 ЖК України визнати наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід встановити факт його вибуття з цього приміщення та той факт, що приміщення, до якого вибув наймач, є його постійним місцем проживання.

Згідно зі статтею 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є будь-яке житлове приміщення, де фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Однією з головних ознак того, що особа вважає це житлове приміщення постійним місцем проживання є її реєстрація у ньому, як це передбачено статтею 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV від 11.12.2003р. , згідно з ч. 1 якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

З довідки № 449 від 17.03.2017р. сектору реєстрації Енергодарської міської ради слідує, що ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З іншої довідки № 1422 від 27.10.2016р. сектору реєстрації Енергодарської міської ради вбачається, що в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_10 нова дружина відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач ОСОБА_4 в цій квартирі не зареєстрований ( а.с. 208).

Отже, з цього вбачається, що ОСОБА_4 вважає спірну квартиру, яку отримав за ордером, своїм постійним місцем проживання, на що вказують й інші матеріали справи повно, всебічно та ретельно проаналізовані судом першої інстанції.

Апелянт та її адвокат наголошують на тому, що ОСОБА_4 з приводу усунення йому перешкод у вселенні до спірної квартири до будь-яких органів, зокрема, житлових, органів внутрішніх справ, прокуратури не звертався, на що вказують відповіді цих органів ( а.с. 223-226), що вказує на відсутність його зацікавленості у цьому.

Однак, це спростовується матеріалами справи, які, в основному, складаються з судових рішень, у яких вирішуються спори між ОСОБА_4 та іншими мешканцями спірної квартири, зокрема, з дочкою та колишньою дружиною, які намагаються зняти відповідача з реєстрації та здійснити приватизацію спірної квартири без його участі.

Також на час ухвалення рішення у цій справі на розгляді Енергодарського міського суду знаходилась справа № 316/501/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою № 15 в будинку № 2 по пр. Енергетиків в м. Енергодар Запорізької області шляхом зобовязання відповідачів видати йому ключі від вхідних дверей квартири, вселити у зазначену квартиру.

Крім того, колегія зважує на те, що для реєстрації у будь-якому житловому приміщенні у відповідності до вимог ст. 65 ЖК України потребується письмова згода наймача та всіх проживаючих у ньому членів його сім»ї. Але позивач, посилаючись на вибуття батька на постійне проживання до місця мешкання нової дружини, не надала доказів, що всі члени сім»ї його нової дружини ОСОБА_10 визнають за ним відповідне право на приживання у квартирі АДРЕСА_2.

Відтак, позивачем не надано достеменних доказів тому, що теперішнє місце мешкання відповідача ОСОБА_4 можна визнати його постійним місцем мешкання з огляду на ті докази, які здобуті під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване рішення суду першої інстанції

без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_13