Справа № 502/1110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Манжос Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Старотроянівська сільська рада Кілійського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 Дмитрович звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 06.07.2017 року із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що в Державному акті на право приватної власності на землю, серії Р1 № 497539, який був виданий 01.11.2001 року на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року №156/XVI-XXIII про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 2,77 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, була допущена орфографічна помилка, а саме прізвище заявника записане як «Мусафир», замість вірного «Мусафір».

Заявник, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився.

Представник заявника за довіреністю, ОСОБА_3, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимог визнав у повному обсязі.

На підставі письмової заяви представника заявника, та представника заінтересованої особи, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.11.2001 року ОСОБА_4, на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року №156/XVI-XXIII, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, на земельну ділянку площею 2,77 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради. /а. с. 5/

Як вбачається з наданої до суду копії паспорта заявника серії КЕ № 460700, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 14.11.1996 року, прізвище власника в ньому значиться як «Мусафір»./а. с. 4/

Як вбачається із довідки Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 544 від 19.06.2017 року, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, виготовлений на ім'я «Мусафир Дмитра Дмитровича», видано громадянину ОСОБА_1. /а. с. 7/

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області за вих. № М-1061/0-1097/6-16 від 05.12.2016 року на заяву ОСОБА_1, розяснено, що у звя'зку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. /а.с. 6/

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, а саме ОСОБА_4 та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України, серії КЕ № 460700, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 14.11.1996 року, а саме ОСОБА_1, є однією і тією ж особою.

При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

На підставі викладеного, ст.ст.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 209,213-215,218,223,234,235,256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р1 № 497539, який був виданий 01.11.2001 року, на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року №156/XVI-XXIII, на ім'я «Мусафир Дмитра Дмитровича».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5