РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Довбенко Г.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись з позовом до суду та уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на його користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку в сумі, що становить 138545,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював в приватному акціонерному товаристві «Рівнеазот».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно наказу № 893-ВК «Про припинення трудового договору (контракту)» від 30.03. 2017 він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 30.03. 2017 року і на час розгляду справи йому не виплачена нарахована заробітна плата, то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ «Рівнеазот» зобов»язане виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, в розмірі 80730,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював на ПрАТ «Рівнеазот» і 30.03. 2017 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв"язку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним на день розгляду справи не проведено.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 статті 117 КЗпЗ України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати» встановлено обов"язок власника або уповноваженого ним органу підприємства здійснювати компенсацію працівникам втрати частини доходу заробітної плати у випадку порушення встановлених строків її виплати.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Крім того слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

Невиплата звільненому позивачу всіх сум, що належала йому від відповідача є триваючим правопорушенням та на момент винесення рішення не припинилося, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні підлягає задоволенню.

Середній заробіток розраховується відповідно доПостанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100(далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді(п. 8 Порядку).

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 30.03. 2017 року по 04.10. 2017 року включно, середній заробіток буде складати: за 77 днів ( з 30.03.2017 року по 20.07.2017 року (день подачі позову)) 77Х621,00 (середньоденна заробітна плата) = 47817,00 та з 20.07.2017 року по 04.10.2017 року ( за 53 дня ) =(53Х621) = 32913,00 грн., а всього середній заробіток за затримку розрахунку складає 80730,00 грн.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди, оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської облсті про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,214,215,226,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку - задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 - 57815 грн. 55 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, 80730 грн. 00 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Всього стягнути з відповідача 138545 грн. 55 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина