Справа №577/485/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/1347/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення плати за комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2017 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_3, при якому виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користування: кімнату № 2, площею 17,8 кв.м та кімнату № 4, площею 12,8 кв.м, а також балкон та вбудовану шафу (нішу), площею 2,2 кв.м, а ОСОБА_3 - кімнату № 5 площею 12,8 кв.м та балкон, залишивши у загальному користуванні коридор (передпокій) № 1 площею 12,5 кв.м, кухню № 6 площею 8,3 кв.м, ванну кімнату та туалет.

Зобов'язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ключі від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 640 грн. судового збору та 2600 грн. витрат на правову допомогу, а всього 3240 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2006 грн. 07 коп. витрат по оплаті комунальних послуг.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 120 грн. 09 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 519 грн. 91 коп. судового збору.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, виділивши йому у користування нішу, а також стягнути солідарно з відповідачів на його користь витрати за комунальні послуги в сумі 2469 грн. 46 коп. та визначити суму витрат на правову допомогу відповідно до закону.

В доводах апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 зазначається, що суд при ухваленні рішення не врахував його заперечення стосовно порядку користування квартирою. Зокрема, він просив виділити йому в користування нішу, як компенсацію за те, що йому було виділено в користування менше жилої площі, ніж згідно з рішенням про приватизацію. При цьому, суд виділив вказану нішу позивачам, хоча вона є місцем для загального користування.

Крім того, відповідач не погоджується з рішенням суду в частині стягнення лише з позивачки ОСОБА_5 на його користь половини понесених ним витрат на оплату комунальних послуг, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням суд фактично зобов'язав його сплатити комунальні послуги за решту позивачів.

Також відповідач вважає необґрунтованим рішення суду в частині стягнення з нього судових витрат за надання правової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, а також позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, тобто, по 1/3 частці кожному, належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 4, 5).

Вказана квартира складається з трьох кімнат жилою площею: 17,8 кв.м, 12,8 кв.м та 12,8 кв.м, а всього 43,4 кв.м, а також з кухні площею 8,3 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м, вбиральні площею 0,9 кв.м, передпокою площею 12,5 кв.м та вбудованої шафи площею 2,2 кв.м. Крім того, квартира обладнана двома балконами площею по 1,7 кв.м кожний (а.с. 7-9).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Конотопської міської ради від 06 березня 2017 року за № 1415 в даній квартирі зареєстровано п'ять осіб: позивачі - ОСОБА_5, її син ОСОБА_8 та невістка ОСОБА_6, а також онук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та колишній чоловік ОСОБА_5, відповідно, відповідач - ОСОБА_3 (а.с. 56, 57).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року шлюб між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано (а.с. 10).

Згідно довідки Харківської виправної колонії № 43 ОСОБА_3 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 07 вересня 2003 року по 29 лютого 2016 року (а.с. 46).

За інформацією управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 04 квітня 2017 року за № 09-02/1233 ОСОБА_5 було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, без врахування доходів чоловіка ОСОБА_3 Субсидію було призначено на таку площу житла: з 01 грудня 2012 року по 30 квітня 2013 року на 73,0 кв.м; з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року - на 52,5 кв.м; з 01 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року - на 73,0 кв.м (а.с. 64).

Однак, з довідки КП «Теплогарант» вбачається, що у серпні 2016 року комунальним підприємством здійснено перерахунок сум наданих субсидій за послуги з теплопостачання, що надавались у період опалювального сезону з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, в результаті чого споживачу по особовому рахунку № НОМЕР_1 АДРЕСА_3 здійснено донарахування в розмірі 1003 грн. 84 коп., яке було сплачено споживачем ОСОБА_3 27 вересня 2016 року в сумі 334 грн. 61 коп., а 25 жовтня 2016 року - в сумі 669 грн. 23 коп. Станом на 07 лютого 2017 року заборгованість за послуги з централізованого опалення відсутня (а.с. 51).

З наданих відповідачем ОСОБА_3 квитанцій вбачається, що з березня 2016 року по грудень 2016 року ним було сплачено житлово-комунальні послуги: за водопостачання та каналізацію - 776 грн. 29 коп., з газопостачання - 462 грн. 26 коп., за вивіз сміття - 146 грн. 34 коп., за утримання будинку - 483 грн. 23 коп. (а.с. 65).

Також згідно квитанції про сплату послуг за користування електроенергією за період з 15 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року ОСОБА_3 сплачено 136 грн. 33 коп., з яких, як він сам пояснив у зустрічному позові, відповідач погасив заборгованість за користування електроенергією в сумі 68 грн. 16 коп. (за період, коли ще не проживав в квартирі) за період з 15 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року (а.с. 65).

Задовольняючи первісний позов щодо встановлення порядку користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що такий порядок користування квартирою, як шляхом виділення сторонам конкретних кімнат для користування та залишення кухні, коридора, ванної кімнати та туалету в загальному користуванні не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам сторін.

Вирішуючи зустрічний позов про стягнення витрат за комунальні послуги, суд першої інстанції, встановивши, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2015 року у спірній квартирі не проживають, дійшов висновку про стягнення на користь відповідача ОСОБА_3 половини вартості витрат за спожиті житлово-комунальні послуги за період з березня 2016 року по грудень 2016 року, а також заборгованість за послуги з централізованого опалення, витрати по електроенергії за період з 15 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року лише з позивачки ОСОБА_5

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як передбачено ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Вказаний нормативний акт свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою домовленість між співвласниками майна. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і встановлення порядку користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, тому суд першої інстанції правильно виділив в користування сторонам спору приміщення, які адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, залишивши деякі приміщення в загальному користуванні. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Виходячи з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_4 має загальну площу 73,2 кв.м. При цьому, житлова площа квартири становить 43,4 кв.м та складається з трьох жилих кімнат площею 17,8 кв.м, 12,8 кв.м та 12,8 кв.м (а.с. 5, 7-9).

Отже, позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3, як співвласники вказаної квартири, частка кожного з яких становить 1/3 у праві спільної часткової власності на це жиле приміщення, мають ідеальне право по 14,47 кв.м житлової площі у вказаній квартирі кожний (43,4 кв.м / 3 співвласника).

Таким чином, ураховуючи, що позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено в користування дві житлові кімнати площею 17,8 кв.м та 12,8 кв.м, що перевищує їх ідеальний розмір у праві власності на 1,66 кв.м (30,6 кв.м - 28,94 кв.м), а відповідачу ОСОБА_3 виділено в користування 12,8 кв.м (відповідно до ідеального розміру у праві власності йому належить 14,47 кв.м, а виділено 12,8 кв.м, отже, на 1,67 кв.м менше), однак, таке відступлення від ідеального розміру є незначним, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що встановлення саме такого порядку користування спірним жилим приміщенням не порушить прав співвласників, а також буде спонукати їх до уникнення сварок.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що відповідач не погоджується з рішенням суду в частині виділення позивачам в користування вбудованої шафи (ніши) площею 2,2 кв.м, а не йому.

Однак, на думку колегії суддів, рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим, ураховуючи обставини того, що спірна вбудована шафа площею 2,2 кв.м розташована між кімнатами № 2 площею 17,8 кв.м та № 4 площею 12,8 кв.м, які виділені в користування саме позивачам, разом з якими мають право мешкати і члени їх сім'ї, тому виділення в користування позивачам і вбудованої шафи колегія суддів вважає доцільним.

В той же час, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову про стягнення витрат за оплату житлово-комунальних послуг, виходячи з наступного.

Положеннями статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

У зустрічних позовних вимогах до позивачів ОСОБА_3 ставив питання про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь сплачені ним кошти за комунальні послуги на загальну суму 2469 грн. 46 коп., які складаються із: заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 1003 грн. 84 коп., заборгованості за користування електроенергією за період з 15 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року саме в сумі 68 грн. 16 коп., тобто, за період, коли він ще не проживав у спірній квартирі та сплачених ним платежів за комунальні послуги за період його проживання в квартирі, тобто, з березня 2016 року по грудень 2016 року, зокрема: за утримання будинку в сумі 484 грн. 30 коп., за водопостачання та водовідведення в сумі 776 грн. 29 коп., за вивіз сміття в сумі 146 грн. 34 коп. та за газопостачання в сумі 462 грн. 26 коп. (а.с. 43-45).

Однак, як вбачається з наданої на запит Апеляційного суду Сумської області відповіді КП «Теплогарант» від 28 вересня 2017 року за № 588, за результатом здійсненого розрахунку підприємством розраховано невикористану споживачами суму субсидії у розмірі 1003 грн. 84 коп., яка була сплачена відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3, ураховуючи, що сума невикористаної субсидії має повертатись надавачем послуги до бюджету.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з позивачів за первісним позовом на користь відповідача компенсації із сплаченої ним суми, оскільки вона не є заборгованістю за послуги з централізованого опалення (теплопостачання), а є невикористаною сумою субсидії, що надавалась споживачам послуги в якості субсидії для відшкодування витрат по оплаті вказаних послуг, що передбачено Порядком розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року за № 543, за опалювальний період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, хоча відповідач не весь опалювальний період користувався послугами з теплопостачання, але сплатив суму невикористаної субсидії, яка розраховувалась за весь той період.

Також, на думку колегії суддів, відсутні підстави і для задоволення позовної вимоги про стягнення з позивачів на користь відповідача заборгованості за послуги щодо користування електричною енергією за період з 15 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року в сумі 68 грн. 16 коп., як сам ОСОБА_3 вказав в зустрічному позові, тобто, за період, коли відповідач ОСОБА_3 ще не проживав у спірній квартирі і не користувався вказаними послугами, так як у п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357, визначено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Однак, ураховуючи, що відповідач не надав, а матеріали справи не містять даних про показання засобів обліку за заявлений у зустрічному позові період, а саме: за період з 15 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року, тому неможливо визначити розмір заборгованості за вказані послуги у вказаний період. Про аналогічне повідомила апеляційному суду і філія «Конотопський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» у листі від 27 вересня 2017 року за № 74-26/4623.

Що стосується сплачених відповідачем ОСОБА_3 витрат за житлово-комунальні послуги з період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року, коли він став проживати у спірній квартирі, то колегія суддів виходить з наступного.

Зокрема, у п. 5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року за № 869, визначено, що калькуляційною одиницею для розрахунку витрат за вказані послуги є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

З урахуванням зазначеного, а також встановлених під час розгляду справи в суді першої інстанції обставин того, що позивачі у вказаний період не проживали у спірній квартирі, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з них витрат за послуги з утримання будинку у заявлений у зустрічному позові період, оскільки відповідач проживав там одноособово, а розрахунок цих витрат не залежить від кількості зареєстрованих у цьому жилому приміщенні осіб.

Разом з тим, як передбачено п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

За інформацією Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, наданої відповідно до листа апеляційного суду від 05 жовтня 2017 року № 854, у квартирі АДРЕСА_4 за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року послуги з централізованого водопостачання та водовідведення нараховувались на 2 особи. При цьому, підприємство зауважило, що не володіє інформацією про персональні дані всіх зареєстрованих в помешканні осіб, хоча і зазначило, що згідно отриманих від управління соціального захисту населення Конотопської міської ради даних за вищевказаною адресою надавалася субсидія на 2 особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому на підставі цих відомостей підприємство здійснювало нараховування на 2 особи.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що відповідачу ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені ним витрати за оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у сумі по 258 грн. 76 коп. з кожного з них (776,29 грн. / 3 = 258,76 грн.), оскільки саме на вказаних осіб проводилось нарахування цих комунальних послуг, в той час як у квартирі проживав і фактично користувався послугами одноособово відповідач.

Також, як вбачається з листа ТОВ «Сумигаз Збут» Конотопський відділ реалізації від 05 жовтня 2017 року, послуги з газопостачання у спірній квартирі за цей же період нараховувались на дві особи, а саме: на ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Отже, відповідачу ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені ним витрати за оплату послуг з газопостачання за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у сумі по 154 грн. 09 коп. з кожного з них (462,26 грн. / 3 = 154,09 грн.).

Крім того, щодо інших надавачів послуг, то як повідомила апеляційному суду фізична особа-підприємець ОСОБА_10 в уточненому листі від 06 жовтня 2017 року за № 27, нарахування за послуги по вивезенню твердих побутових відходів (сміття) проводилось на 3 особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому на думку колегії суддів, відповідачу ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені ним витрати за вказані комунальні послуги, які підлягають стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь у сумі по 36 грн. 59 коп. з кожного з них (146,34 грн. / 4 = 36,59 грн.).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову необхідно змінити та стягнути з позивачки ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати по оплаті комунальних послуг за водопостачання в сумі 258 грн. 76 коп., за спожитий природний газ в сумі 154 грн. 09 коп. та за вивіз сміття в сумі 36 грн. 59 коп., а всього на загальну суму 449 грн. 44 коп. (258,76 грн. + 154,09 грн. + 36,59 грн.).

З позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3 також підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті комунальних послуг за водопостачання в сумі 258 грн. 76 коп., за спожитий природний газ в сумі 154 грн. 09 коп. та за вивіз сміття в сумі 36 грн. 59 коп., а всього на загальну суму 449 грн. 44 коп. (258,76 грн. + 154,09 грн. + 36,59 грн.).

В той же час, з позивачки ОСОБА_6 на користь відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути понесені ним витрати по оплаті комунальних послуг за вивіз твердих побутових відходів (сміття) в сумі 36 грн. 59 коп.

Отже, апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Також заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апеляційної скарги в частині непогодження відповідача з рішенням суду першої інстанції про стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу в сумі 2600 грн. як завищену, з огляду на характер та обсяг наданої позивачам правової допомоги, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, матеріалами справи встановлено, що позивачці ОСОБА_5 адвокатом Тендерес Т.М. під час розгляду справи в суді першої інстанції була надана правова допомога у вигляді консультацій та складання позовної заяви, за що позивачкою було сплачено 500 грн. (а.с. 11), а також правова допомога надавалась в судових засіданнях суду першої інстанції 13 лютого 2017 року тривалістю 10 хв., 17 березня 2017 року тривалістю 1 година та 27 червня 2017 року тривалістю 1 година, що становить 1420 грн. (1600 грн. * 40% * 1 год. 10 хв. + 1684 грн. * 40% * 1 год.). Отже, загальна вартість правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачці з боку відповідача, становить 1920 грн., а не 2600 грн., як визначив суд першої інстанції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу також підлягає зміні.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення про часткове задоволення зустрічного позову про стягнення вартості витрат за комунальні послуги, а також в частині стягнення судових витрат на правову допомогу з неповним з'ясуванням обставин справи, тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з позивачки ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати по оплаті комунальних послуг в сумі 449 грн. 44 коп., з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3 - 449 грн. 44 коп., а з позивачки ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - 36 грн. 59 коп. витрат за комунальні послуги. Судові витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 необхідно зменшити до 1920 грн., а не 2600 грн., як визначив суд першої інстанції.

Що стосується задоволення первісного позову про встановлення порядку користування жилим приміщенням, то рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову залишено без змін, тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судового збору в сумі 640 грн. також необхідно залишити без змін.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову про стягнення вартості витрат за житлово-комунальні послуги змінено, тому рішення суду в частині розподілу судових витрат за часткове задоволення зустрічного позову також підлягає зміні.

Так як відповідачу ОСОБА_3 було відстрочено оплату судових витрат до ухвалення судового рішення судом першої інстанції у даній справі, тому з позивачки ОСОБА_5 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 116 грн. 48 коп. (449,44 грн. * 640 грн. / 2469,46 грн.), з позивача ОСОБА_4 в дохід держави, відповідно, - 116 грн. 48 коп. (449,44 грн. * 640 грн. / 2469,46 грн.), а з позивачки ОСОБА_6 в дохід держави - 09 грн. 48 коп. (36,59 грн. *640 грн. / 2469,46 грн.), тобто, пропорційно до задоволеної частини зустрічних позовних вимог. З відповідача ОСОБА_3 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 397 грн. 56 коп. (640 грн. - (116,48 грн. + 116,48 грн. + 9,48 грн.)), тобто, пропорційно до тієї частини зустрічних позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Крім того, відповідно до ухвали судді Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2017 року відповідачу ОСОБА_3 також було відстрочено сплату судового збору в сумі 1408 грн. до ухвалення судового рішення апеляційним судом, тому з позивачки ОСОБА_5 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 128 грн. 13 коп. (116,48 грн. * 110%), з позивача ОСОБА_4 в дохід держави - 128 грн. 13 коп. (116,48 грн. * 110%), а з позивачки ОСОБА_6 в дохід держави - 10 грн. 43 коп. судового збору, тобто, пропорційно до задоволеної частини зустрічних позовних вимог, а з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави - 1141 грн. 32 коп. судового збору (397,56 грн. * 110% + 704 грн.), ураховуючи, що оскаржуване рішення суду в частині задоволення первісного позову залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.1, 3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2017 року в даній справі в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення плати за комунальні послуги змінити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті комунальних послуг в сумі 449 грн. 44 коп., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 449 грн. 44 коп., а з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - 36 грн. 59 коп. витрат за комунальні послуги.

В іншій оскаржуваній частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2017 року в даній справі щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням залишити без змін.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2017 року в даній справі в частині стягнення судових витрат на правову допомогу та судового збору за часткове задоволення зустрічного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати на правову допомогу в сумі 1920 грн., а не 2600 грн., як визначив суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 116 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 116 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 09 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 397 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 128 грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 128 грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 10 грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1141 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -