Єдиний унікальний номер 225/4513/17 Номер провадження 22-ц/775/1823/2017
Головуючий I інстанції Скиба М.М.
Категорія 81 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 01 вересня 2017 року у цивільній справі за поданням заступника начальника Торецького міського відділу державної виконавчої служби Снігаренко А.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01 вересня 2017 року в задоволенні подання заступника начальника Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Снігаренко А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодився Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов'язань за рішенням, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не вивчені та не досліджені матеріали зведеного виконавчого провадження ВП№2072578, наданого до суду в оригіналі, в якому наявні докази прямого ухилення керівника юридичної особи боржника ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Святої Матрони Московської» - ОСОБА_2 в виконанні вимог державного виконавця при виконанні судових рішень, що набрали законної сили, та є обов'язковими до виконання юридичними особами на всій території України.

Представник Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 5779 від 08 грудня 2017 року.

Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання заступника начальника Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Снігаренко А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа про тимчасове обмеження ОСОБА_2, суд виходив із того, що для цього відсутні правові підстави, оскільки державним виконавцем не надано відповідних доказів стосовно ухилення директора ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської» від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно із ст. 377-1ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

30 серпня 2017 року до суду Донецької області надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду директора ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської» ОСОБА_2 за межі України

В поданні зазначено, що на виконанні Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження №53234677, де боржником є ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської», до складу якого входять виконавчі документи про стягнення заборгованості по заробітній платі за 43 виконавчими провадженнями на суму 2903542 грн., заборгованості на користь держави (УПФУ в м.Дзержинську, судовий збір) за 19 виконавчими провадженнями на суму 22454326 грн., моральної шкоди на користь фізичних осіб за 4 виконавчими провадженнями на суму 145710 грн., заборгованості на користь юридичних осіб та СПД за 2 виконавчими провадженнями на суму 239821 грн., боргу на користь УПФУ в м.Дзержинську на суму 5739746,26 грн. Оскільки боржник ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської» ухиляється від добровільного виконання зобов'язання, державний виконавець просив у поданні до суду вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України директора підприємства ОСОБА_2

ОСОБА_2 призначено директором ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім.Святої Матрони московської» 27 лютого 2017 року.

Основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

З матеріалів справи вбачається, що накладено арешт на кошти боржника 03 липня 2017 року в сумі 28172304,25 грн. (а.с.31), здійснено опис та арешт майна 17 серпня 2016 року (а.с.39-47), тобто державним виконавцем виконані дії щодо майна та коштів, на яке може бути звернуто стягнення, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо подальших дій відносно виконання судових рішень в межах зведеного виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні подання Торецького міського відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відсутність для цього правових підстав, оскільки державним виконавцем не надано відповідних доказів стосовно ухилення директора від виконання зобов'язань за вищевказаними судовими рішеннями.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про неодноразові виклики керівника підприємства ОСОБА_2 не підтверджені матеріалами справи та не додані до апеляційної скарги. Наявні в матеріалах справи ксерокопії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення за 2015, 2016, 2017 роки (а.с.35-38) не можуть бути свідченням виклику ОСОБА_2, оскільки з них неможливо визначити, які саме листи та їх зміст були відправлені.

Крім того, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було оглянуте зведене виконавче провадження, представник Торецького міського відділу державної виконавчої служби до апеляційної скарги даних щодо цього виконавчого провадження не надав, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, та не надав колегії суддів зазначене провадження для огляду.

Доводи апеляційної скарги щодо направлення вимог державного виконавця боржнику суд не приймає до уваги, оскільки в апеляційній скарзі заявник посилається на вимогу від 07 квітня 2017 року, в той час як в матеріалах справи наявні вимоги від 08 червня 2017 року, при цьому відсутні відомості про їх отримання боржником (а.с.9-10).

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 01 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Кішкіна

Судді О.М. Біляєва

В.В. Папоян