РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017

Хмельницький міськрайонний суд

у складі:головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участі представника позивача - Лисака В.С.,

та представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У червні місяці 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого вказав, що 28.12.2012 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н про надання кредиту у розмірі 3600,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 умов та Правил надання банківських послуг.

Однак відповідач належним чином умов договору не виконувала, внаслідок чого станом на 11.04.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 12 145,72 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2046,33 грн., заборгованості за процентами в сумі 1782,36 грн., 7 262,47 грн. - пені, штрафів згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина та 554,56 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Суду пояснили, що на момент відкриття кредитної лінії вона перебувала у вкрай важкому стані, оскільки перебувала у стані вагітності. ОСОБА_3 заперечила ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, не погоджувала їх та вважала, що вчинила підпис лише за отримання платіжної картки.

Суд, дослідивши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що 28 грудня 2012 року ОСОБА_3 подала анкету-заяву до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписала її, згідно з умовами якої отримала 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання означеної заяви про надання кредитних коштів відповідач та її представник не заперечують, що ОСОБА_3 користувалась коштами та частково повертала їх.

У відповідності до умов договору та закону позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач умов договору в повному обсязі не виконувала, і суми заборгованої позики та заборгованості по відсотках не повернула. Розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 11.04.2017 року становить 12 145,72., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 046,33 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 1 782,36 грн., 7 262,47 заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2 1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 554,56 грн. процентна складова.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір. Пунктом 1.1.2.1.7 цих Умов передбачено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, проценти, винагороду й неустойку (штраф, пеню), а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати неустойки (пені) та штрафу в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Ознайомлення з такими умовами та Правилами надання банківських послуг, а також і тарифами обслуговування кредитних карт заперечується відповідачем.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року.

Позивач просить справу розглянути у відсутності повноважного представника, тому встановити за якими ставками та за який період нарахована пеня, яким чином була ознайомлений відповідач із саме такими умовами кредитування не представляється можливим.

Тому з викладених підстав в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 7 262,47 грн. слід відмовити.

Крім цього, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як убачається з наданого витягу з тарифів обслуговування кредитних карт пеня має нараховуватись за несвоєчасне погашення кредиту та /або процентів, а сплата штрафу передбачена за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань, що є одним і тим самим видом зобов»язань. Однак, як убачається із наданого розрахунку розмір такої пені становить лише 1 450,0 грн., що суперечить заявленій сумі у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Тому в частині стягнення штрафу в сумі 1 554,56 грн. у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком.

Тому стягненню з відповідача підлягає сума 3 828,69 грн. - основний розмір кредиту та відсотки, а також судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 504.36 грн. (3 828,69х1600:12145,72).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,212,215 ЦПК України статей 526,527,530,536,549, 627, 628, 629, 1049,1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредиту в сумі 3 828,69 грн. (Три тисячі вісімсот двадцять вісім грн. 69 коп.) та судовий збір в сумі 504.36 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з часу його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя: