Справа № 680/861/17
УХВАЛА

"23" жовтня 2017 р. смт.Нова Ушиця

Суддя Новоушицького районного суду Хмельницької Польова В.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №680/861/17 за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Новоушицького районного суду Хмельницької області з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

06 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі. Згодом, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c.» у розмірі 1 878 000 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч) гривень, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000 (шістдесят тисяч) євро та забороною будь-яким субєктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким субєктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим субєктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам); зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c.» у розмірі 1 878 000 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч) гривень, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000 (шістдесят тисяч) євро; заборони Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, повязані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 878 000 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч) гривень, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000 (шістдесят тисяч) євро.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що загальновідомим є факт укладення 24 грудня 2013 року Україною трастового договору з компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c.», довірчого власника держателя зобовязань Міністерства фінансів Російської Федерації. За цим договором Україна отримала 3 000 000 000 доларів США з 5-відсотковим зобовязанням та видала Міністерству фінансів РФ зобовязання на вказану суму. 16 лютого 2016 року Міністерство фінансів Російської Федерації через компанію «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c.» звернулося до Високого Суду Правосуддя Відділення ОСОБА_2 м.Лондон з позовом до України про повернення основної суми та нарахованих відсотків, наданих на умовах вказаного трастового договору. Зазначає, що задоволення таких вимог матиме наслідком повернення зазначених грошових сум і виникнення можливості у Російської Федерації розпорядження цими коштами. Право вимоги за указаним трастовим договором є майном, на яке можна звернути стягнення у випадку задоволення її позову. Отже, існують обєктивні підстави вважати, що невжиття відповідних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог. Також, 04 грудня 2015 року Державною Думою Російської Федерації внесені поправки, згідно яких Конституційному суду Росії надано право визначати, чи виконувати чинні вердикти міждержавних органів щодо захисту прав і свобод людини, насамперед Європейського суду з прав людини, винесених за скаргою проти Росії.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

Згідно з частиною 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову (ч.3, 4 ст. 151 ЦПК України).

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач звертає увагу на необхідність накладення арешту саме на права вимоги в межах державного зовнішнього забезпечення України перед Російською Федерацією за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debunture Trust Corporation p.l.c.» у розмірі 1 878 000 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч) гривень, що на день підписання позову за офіційним курсом НБУ складає 60000 Євро, оскільки саме за рахунок цього майна може бути виконано рішення за позовом у разі його задоволення. При цьому предметом спору не є дане право вимоги чи правовідносини між Україною та Російською Федерацією, а завдання моральної шкоди позивачу однією із сторін міждержавних правовідносин.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Також позивачем не надано доказів того, що відповідач по справі Російська Федерація вчиняє дії, спрямовані на утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №680/861/17 за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Новоушицький районний суд Хмельницької області до Апеляційного суду Хмельницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3