Справа № 308/2423/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 вересня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі Струтинська Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданим в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ужгородський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів Закарпатської області від 25 вересня 1996 року №156, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної, сумісної власності гр. ОСОБА_1. Окрім Позивача за даною адресою зареєстрований також відповідач ОСОБА_3, який за твердженням позивача вже понад три роки за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає, жодної участі в утриманні квартири не приймає, а відтак його реєстрація носить формальний характер.

З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач ОСОБА_3 в даній квартирі не проживає з 11.01.2014 року без поважних причин, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті житлово комунальних послуг, реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також з посиланням на норми ст.ст.316-317,319,321,391 ЦК України, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким: усунути перешкоди позивачу у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.06.2017 року проведено у справі заміну третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ужгородський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надіслав, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , що в м. Ужгороді належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради згідно з рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів Закарпатської області від 25 вересня 1996 року №156.

Згідно даних довідки КП ЖРЕР № 8 від 26.01.2017 року за №106 у квартирі АДРЕСА_3 , що в м. Ужгороді зареєстрований відповідач ОСОБА_3, проте не проживає за місцем реєстрації згідно акту від 10.11.2016 року.

Згідно акту перевірки дотримання паспортного стану від 10.11.2016 року затвердженого директором КП ЖРЕР №8, відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , що в м. Ужгороді, зареєстрований, але з 11 січня 2014 року не проживає.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України.

Право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку.

Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до норм ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач по справі не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше трьох років.

Судом не встановлено поважності причин не проживання ОСОБА_3 в спірній квартирі , доказів тому, що відповідачу створюються перешкоди у проживанні у вказаній квартирі до суду не надано.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості cуд приходить до переконання , що реєстрація відповідача ОСОБА_3 порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю та беручи до уваги факт не проживання відповідача у вказаній квартирі , зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до переконання , що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення , оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, та ст.ст. 317, 319 , 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7