Справа № 351/386/17
Провадження № 22-ц/779/1512/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних та моральних збитків заподіяних адміністративним правопорушенням з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 10 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з даним позовом та просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 11950 гривень матеріальних та 20000 гривень завданих моральних збитків.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що постановою Снятинського районного суду від 30.08.2016 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді 48 годин громадських робіт. Судом встановлено, що 26.07.2016 року біля 19.30 годин відповідач, перебуваючи в м. Снятині по вул. Річна, 1, в громадському місці з хуліганських спонукань вчинила дрібне хуліганство, а саме: вилила фекалії (мустівку) на його автомобіль марки «Фольксваген Поло» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1. Постановою судді Апеляційного Суду Івано-Франківської області, постанову Снятинського районного суду від 30.08.2016 року змінено, виключено із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин адміністративного правопорушення наступні обставини: «нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян». В решті постанову суду залишено без зміни. Вважає, що факт обливання фекаліями його автомобіля відповідачем було встановлено у обох судових інстанціях. Своїми протиправними діями відповідач завдала йому матеріальні та моральні збитки, які виразились у відновленні попереднього стану автомобіля та у дискомфорті, пов'язаному із ситуацією, що виникла. Він змушений був залишити свій автомобіль на автосервісі у м. Коломия для заміни та хімчистки деталей салону. За дані послуги оплатив 11950 гривень, які є матеріальними збитками. Моральшу шкоду оцінює в 20000 гривень, виходячи з характеру скоєного правопорушення та глибини душевних страждань, а саме: порушення звичайного способу життя, негативний вплив на стан здоров'я та моральні страждання, пов'язані з протиправними діями відповідача. Під час нагрівання на сонці у автомобілі ще довго відчував неприємний запах, що також створювало дискомфорт та переживання.

Рішенням Снятинського районного суду від 10 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 11 950 гривень завданих матеріальних збитків, 4000 гривень завданої моральної шкоди та 639 гривень сплаченого судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт у скарзі зазначає, що протиправних дій не вчиняла, позивач не має права на відшкодування шкоди, оскільки не є власником транспортного засобу. Тому міг звертатися до суду тільки як представник в інтересах власника автомобіля ОСОБА_6 Позивачем не надано доказів про характер ушкоджень автомобіля, фіскальних документів про понесені витрати у зв'язку з відновленням попереднього стану автомобіля та підтверджуючих документів про завдання йому моральної шкоди. У своїх поясненнях працівнику Снятинського та Косівського відділу поліції в Івано-Франківській області позивач ОСОБА_3 підтвердив, що автомобілю заподіяно шкоду на суму близько 3000 гривень, однак у довідці суму такої шкоди завищено в читири рази.

Вважає, що вилитий бруд за умови зачинення кришки капота не міг попасти у силове відділення автомобіля. Вважає копію довідки про надання робіт про ремонт автомобіля сфабрикованою. Суд помилково взяв до уваги і довідку держпродспоживслужби в Снятинському районі ГУ ДПСС, з якої вбачається, що при візуальному обстеженню автомобіля в салоні відчувається різкий запах продуктів розпаду органічних речовин, що є абсурдом. Аналогічно неналежним та недопустимим доказом є довідка амбулаторії загальної практики сімейної медицини №2 м. Снятин.

Вважає позовні вимоги про стягнення як матеріальних так і моральних збитків не доведені належними та допустимими доказами.

Також при дослідженні доказів суд допустив порушення норм процесуального права.

Вислухавши доповідача, апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, позивача та його представника, які вимоги скаргизаперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено вину відповідачки у завданні шкоди автомобілю яким керував на відповідній правовій підставі, та наявність підстав для стягнення моральної шкоди за спричинені душевні страждання пов»язані із протиправними діями на суму 4000 гривень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, постановою Снятинського районного суду від 30.08.2016 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді 48 годин громадських робіт.Встановлено, що 26.07.2016р. біля 19.30 годин вона, перебуваючи в м. Снятині по вул. Річна, 1, в громадському місці з хуліганських спонукань вчинила дрібне хуліганство, а саме: вилила фекалії (мустівку) на його автомобіль марки «Фольксваген Поло» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1. Постановою судді Апеляційного Суду Івано-Франківської області, постанову Снятинського районного суду від 30.08.2016 року змінено, виключено із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин адміністративного правопорушення наступні обставини: «нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян». В решті постанову суду залишено без зміни.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тобто, матеріальна шкода заподіяна особі і майну громадянина буде підлягати відшкодуванню у повному обсязі лише за наявності таких складових: неправомірність дії, наявність безпосереднього причинного зв'язку між діями та завданою шкодою, та наявність вини.

У пункті 9 даної постанови зазначено, що оскільки згідно зі ст.48 Закону України "Про власність" (697-12) положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну..

Згідно довіреності від 13.07.2016 року ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_3 експлуатувати та розпоряджатися (продати, обміняти, здати в найм (оренду), передати в позичку) належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, транспортний засіб марки «Вольсваген поло», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком на п'ять років і дійсна до 13.07.2021 року Також, відповідно до довіреності повіреному передано право на отримання відшкодування за завдану автомобілю шкоду.

Згідно довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 м. Снятин від 06.07.2017 року, ОСОБА_3 пройшов медичний огляд, хворіє, періодично звертається за лікуванням з приводу гіпертонічної хвороби та головного болю, діагноз: гіпертонічна хвороба- ІІ стадія, 2 ступінь, ризик 3 (високий), потребує постійного амбулаторного лікування.

Згідно довідки про надання робіт та рахунку-фактури від 27.07.2016 року вартість виконаних по відновленню попереднього стану автомобіля, робіт, а саме: монтаж деталей салону автомобіля, хімчистка салону автомобіля, озонування, миття відділення мотора, заміна підлокотника, розшивка сидінь, матеріали для сидінь (текстиль, паралон), перешив сидінь- становить 11950 гривень.

Із довідки держпродспоживслужби в Снятинському районі ГУ ДПСС в Івано-Франківській області від 09.08.2017 року вбачається, що при візуальному обстеженню автомобіля марки «Вольксваген поло» д.н.з. НОМЕР_1 в салоні відчувається різкий неприємний запах продуктів розпаду органічних речовин.

Виходячи з визначених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача - доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Із змісту Постанови Судової палати з розгляду кримінальних справ Акпеляційного суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року у справі № 351/1294/16-п, яка набрала законної сили 05.10.2016р., вбачається, що ОСОБА_1 постановою судді Снятинського районного суду від 30.08.2016р. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП зокрема, за вчинення дрібного хуліганства, яке виразилося у вилитті фекалій (мустівки) на автомобіль ОСОБА_3, марки «Фольксваген Поло» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що саме відповідач завдала шкоду його автомобіля в розмірі 11950 гривень.

Розмір моральної шкоди в сумі 4000 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Також відповідач не навела і не надала суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача.

Посилання апелянта на те що довідки надані позивачем сфабриковані та не є належними доказами, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач їх нічим не спростувала.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок суду про доведеність вини відповідача у завданні шкоди автомобілю позивача є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 10 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк