Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6852/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Чмих І.С., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» про розірвання трудових відносин, зміни записів у трудовій книжці, скасування наказу про звільнення, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Позивач вимоги доводить наступним, 19.04.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ «Разек-Черкаси» були укладені трудові відносини.

14.02.2017 о 19 год. 30 хв. під час виконання трудових обовязків він отримав травму лівої ноги, що підтверджується актом №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 від 17.03.2017.

Заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин між ним і роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Як вбачається з акту №1 за формою Н-1 у п.7 вказані причини нещасного випадку, а саме конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва.

10.08.2017 він звернувся до підприємства з заявою про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП, однак отримав відмову.

Пізніше йому стало відомо, що його звільнили відповідно до наказу №138/к-тр/р від 22.08.2017 за прогули без поважних причин за ст. 40 п.4 КЗпП України.

Просив визнати незаконний наказ про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП та скасувати його, змінити запис про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП на запис за ч. ст. 38 КЗпП, стягнути заробітну плату за вимушений прогул, стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представники адвокат ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову. Вважає, що роботодавцем не порушено норм трудового законодавства, умов колективного чи трудового договору відносно ОСОБА_1, останнім докази цьому не надано, а тому підстав для звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП не вбачається. Визнала, що факт нещасного випадку, який стався 14.02.2017 о 19 год. 30 хв., повязаний з виробництвом. Також пояснила, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному в період з 14.02.2017 по 09.08.2017. Починаючи з 11.08.2017 по 22.08.2017 ОСОБА_1 без поважних причин не ходив на роботу, тому він був звільнений з роботи 22.08.2017 за наказом №138/к-тр/р за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, і це визнається сторонами, 14.02.2017 о 19 год. 30 хв. під час виконання трудових обовязків позивач ОСОБА_1 отримав травму лівої ноги, що підтверджується актом №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 від 17.03.2017.

ОСОБА_1 09.08.2017 звернувся із заявою на імя керівництва ТОВ «Разек Черкаси» про звільнення його із займаної посади на підставі п.3 ст. 38 КЗпП.

Вказана заява була розгляну та 09.08.2017 дана відповідь, що вона задоволенню не підлягає, так як доказів порушення норм трудового законодавства, умов колективного чи трудового договору, на думку генерального директора ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_1 не надано. Запропоновано вказати іншу підставу для звільнення.

10.08.2017 та 11.08.2017 ОСОБА_1 повторно звертається із заявою з проханням звільнити його за п.3 ст. 38 КЗпП, при цьому вказав на комісійні висновки причини настання нещасного випадку, як на порушення норм трудового законодавства.

Вказані заяві розглянуті, залишені без задоволення.

Після чого протягом періоду з 11.08.2017 по 21.08.2017 адміністрацією Товариства невихід на роботу ОСОБА_1 фіксується актами про відсутність його на роботі, що стало причиною звільнення ОСОБА_1 за прогули без поважних причин відповідно до наказу №138/к-тр/р від 22.08.2017.

Однак такі висновки та прийняте рішення керівником ТОВ Разек Черкаси» не можна визнати законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП у разі, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням.

При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Основною причиною настання нещасного випадку, яка встановлена актами №1 форми Н-5, Н-1 від 17.03.2017 є технічна (код 01) конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва.

Таким чином встановлені причини нещасного випадку суд розцінює як факт порушення трудового законодавства, що вимагало від адміністрації Товариства звільнити позивача за п.3 ст. 38 КЗпП.

Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі дано неправильну юридичну кваліфікацію, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність із чинним законодавством (п. п. 10, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9.

День звільнення визначається самим працівником, оскільки причина звільнення вважається поважною.

Суд бере за основу заяву ОСОБА_1 датовану 09.08.2017, а тому приходить до висновків, що датою звільнення необхідно вважати 10.08.2017.

Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Таким чином суд прийшов до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулось без законної підстави, а тому наказ №138/к-тр/р від 22.08.2017 про його звільнення за прогули без поважних причин за ст. 40 п.4 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що в даному випадку визнання судом звільнення працівника незаконним не пов'язане з фактичним поновленням його на роботі, так як ОСОБА_1 не бажає повернутись на попереднє місце роботи. В такому разі, суд дійшовши належного висновку, постановив рішення про визнання звільнення незаконним без поновлення працівника на роботі.

Суд також вважає, що поновлення прав позивача має відбутись шляхом зміни запису про причини звільнення в трудовій книжці, які мають робитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 2.4. цієї Інструкції встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином змінити дату звільнення та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 у його трудовій книжці необхідно зобовязати ТОВ «Разек Черкаси».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із ТОВ «Разек Черкаси» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про залишення його вимог про стягнення із ТОВ «Разек Черкаси» на його користь невиплаченої заробітної плати без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо позивач звернувся із заяву з цього приводу.

Суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, з метою забезпечення права позивача на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, залишає без розгляду вказані вимоги.

Керуючись ст. 235 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 220 ,223, 294-296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати незаконним та скасувати Наказ №138/к-тр/р від 22.08.2017 про звільнення ОСОБА_1 за прогули без поважних причин за ст. 40 п.4 КЗпП України.

Вважати звільненим ОСОБА_1 з посади оператора автоматичних і навіпавтоматичних ліній верстатів та установок (на виробництві касових ліній) у ТОВ «Разек Черкаси» з 10.08.2017 на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю.

Змінити дату звільнення та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 у його трудовій книжці, зобовязавши ТОВ «Разек Черкаси» внести такі записи.

Стягнути із ТОВ «Разек Черкаси» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

Вимоги про стягнення із ТОВ «Разек Черкаси» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_7