РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

02 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкова М.А. при секретарі Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В позові зазначає, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю та згідно із рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав 2/3 частини квартири належить позивачу ОСОБА_1 та 1/3 частина третій особі ОСОБА_4

В зазначеній вище квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Як зазначає позивач, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають в квартирі понад рік. Ніякого майна а ні особистих речей відповідачів в квартирі АДРЕСА_2 в ОСОБА_5, немає.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі з квітня 2016 року, ОСОБА_3 не проживає з 2014 року, їх місцезнаходження позивачу не відоме.

В позові зазначено, що реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі має формальний характер, але порушує моє права щодо вільного розпорядження своєю власністю, більш того, змушує витрачати особисті кошти на комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території за осіб, які не проживають в квартирі.

Разом з тим, відповідачі залишаються зареєстрованими у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажають, чим порушують права власників, оскільки вони змушені сплачувати кошти на утримання квартири з урахуванням реєстрації відповідачів.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вказані обставини, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

В судове засідання відповідачі до суду повторно не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а саме через розміщення оголошення в засобах масової інформації та направленням судових повісток, про що у справі містяться, копії конвертів з відміткою установи пошти, а також оголошення.

Згідно із ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви сторони або іншої особи, яка бере участь у справі, про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю та згідно із рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав 2/3 частини квартири належить позивачу ОСОБА_1 та 1/3 частина третій особі ОСОБА_4

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання наданої на запит суду, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у зазначеній вище квартирі з 2005 року. Щодо відповідача ОСОБА_3 відносно вказаної особи відомості про реєстрацію чи зняття з реєстрації по Запорізькій області відсутні.

Згідно акту «Про не проживання» складеному 14.09.2017 року в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають з липня 2016 року, їх особисті речі у квартирі відсутні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що є сусідкою позивача та проживає по в ІНФОРМАЦІЯ_1. Знайома з позивачем на протязі останніх пятнадцяти років. Відповідач ОСОБА_2 проживав тривалий час, проте у липні 2016 року поїхав кудись, разом з відповідачем ОСОБА_3. Позивач та третя особа ніколи не перешкоджали проживати та не виганяли відповідачів з дому.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача та проживає по в ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час у квартирі АДРЕСА_3 проживає позивачка ОСОБА_1. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у вказаній квартирі з літа 2016 року, їх речі у квартирі відсутні.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Судом встановлено, що відповідачі відсутні в зазначеному приміщенні більше року без поважних причин, доказів протилежного відповідачами до суду не надано, в зазначеному приміщенні відповідачі проживали, як члени сім'ї власника житла.

Зібрані докази не містять відомостей щодо поважності причин відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, понад встановлені ст. 405 ЦК України строки, у квартирі АДРЕСА_4.

Також суд приймає до уваги, що згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідач ОСОБА_3 не зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, а відтак відсутні передбачені законом підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за умови відсутності у особи такого права.

Керуючись ст. 77, 208, 212, 213, 215, 224-225 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність» , суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, втратившим право користування житловим приміщенням, квартирою № 131 в будинку № 12 по вул. Бочарова в м.Запоріжжі.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 сплачений при звернені до суду судовий збір в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особам які не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя Голубкова М.А.