Справа №167/1067/17
Провадження №2/167/368/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017 року Рожищенський районний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Сіліча І.І.,

при секретарі Ісаковій Н.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 06.11.1976 року по 27.12.2007 року. За час спільного життя вони побудували житловий будинок з надвірними будівлями в с.Переспа Рожищенського району по вул. Набережна, 40. Даний будинок перебуває у спільній сумісній власності, як майно подружжя набуте за час шлюбу. Після розлучення, сторони проживають в будинку, як колишні члени сімї, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних стосунків. Відповідач проживаючи в будинку, користується послугами газо-, електропостачання, проте не оплачує ці послуги протягом тривалого часу. Позивач особисто сплачує кошти за утримання спільного майна, так як комунальні служби можуть відключити газо-, електропостачання. На неодноразові звернення позивача з вимогою про оплату частини комунальних послуг, відповідач відмовляється їх оплачувати, продовжуючи користуватись всіма послугами. Сума коштів сплачена позивачем особисто за газопостачання у 2014 році становить 1170.08 грн., за електроенергію за період з 2014 року по 2016 рік становить 3213.32 грн., всього 4383.40 грн.. Відповідач має сплатити половину даної суми, що становить 2191.70 грн..

Покликаючись на викладені обставини, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2191.70 грн. за комунальні послуги, зобовязати відповідача щомісячно оплачувати комунальні послуги та стягнути судовий збір.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що не сплачував за комунальні послуги в звязку з відсутністю коштів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 6 листопада 1976 року по 27 грудня 2007 року, що стверджується рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27.12.2007 року (а.с.5).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, нормами цивільного та сімейного законодавства встановлена презумпція належності подружжю на праві спільної сумісної власності будь-якого майна, набутого за час шлюбу. А тому, незалежно від того, на кого із сторін подружжя було фактично оформлене право власності на майно, воно апріорі належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно погосподарської книги № 8 за 2017 рік домогосподарство в с.Переспа по вул. Набережна, 40, Рожищенського району, рік побудови будівлі 1978, членом якого значиться позивач, належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу, як майно набуте подружжям за час шлюбу, що стверджується довідкою Переспівської сільської ради № 1168 від 30.08.2017 року (а.с.24).

Згідно довідки Переспівської сільської ради від 14.03.2017 року № 357 в будинковолодінні в с.Переспа по вул.Набережна, 40, Рожищенського району зареєстровані і проживають: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3, їхня дочка ОСОБА_4 (а.с. 6).

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

У відповідністю із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні квитанцій про оплату комунальних послуг, позивачем були сплаченні кошти за утримання спільного майна : будинку № 40, який знаходиться в с.Переспа по вул.Набережній, за газопостачання в розмірі 1170.08 грн. за період з січня 2014 року по листопад 2014 року (а.с.7-9), за електропостачання в розмірі за період з січня 2014 року по січень 2017 року, а всього 4383.40 грн. (а.с.10-18).

Відповідно до вимог п. 5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судом встановлено, що відповідач своїх обов'язків по утриманню належної йому частки будинку не виконує, всі витрати по утриманню будинку несе позивач, що підтверджується наданими останньою квитанціями, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач самостійно виконала солідарний обов'язок, а відтак має право на зворотну вимогу до відповідача як до іншого співвласника будинку.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, відповідачу слід відшкодувати позивачу понесені нею витрати на утримання спільного майна в розмірі 1/2 частки від сплачених нею за період з 2014 року по серпень 2017 року коштів на суму 2191.70 грн. (1170.08 грн. + 3213.32 грн. = 4383.40 грн. / 2).

Щодо позовних вимог відносно зобовязання відповідача щомісячно оплачувати комунальні послуги, то в цій частині вимог слід відмовити, оскільки дана вимога є передчасною та передбачена ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути оплачений судовий збір.

На підставі ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 319, 322, 368, 541, 544 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1 понесених витрат на утримання спільного майна в розмірі 2191 (дві тисячі сто девяносто одна) грн. 70 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 грн. (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рожищенського районного суду І.І.Сіліч