МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр.№2-з/521/146/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову у справі запозовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про зобовязання особи привести обєкт нерухомого майна до попереднього стану,

встановив:

19 жовтня 2016року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про зобовязання особи привести обєкт нерухомого майна до попереднього стану.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2016 року судом було задоволено заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2017 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року скасовано, а питання за заявою представника Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про зобовязання особи привести обєкт нерухомого майна до попереднього стану - направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2017р., заяву було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Ухвалою суду від 28 лютого 2017року зазначена заява була прийнята до провадження, призначений судовий розгляд(а.с.63)

10 жовтня 2016року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони реконструкції приміщення шляхом добудови другого поверху за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова,13, яке відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.08.2016р. №67054343 належить ОСОБА_2; встановити наступний порядок виконання ухвали суду, а саме зобовязати ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 13, а також інших осіб, які знаходяться в трудових правовідносинах з відповідачем, або виконують його доручення повязані з реконструкцією спірного обєкту на підставі інших будь-яких цивільно-правових угод, або відповідно до трудового законодавства, утриматись від здійснення будь-яких будівельних робіт по реконструкції обєкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 13. Законсервувати вказане будівництво шляхом покриття частково зведеного другого поверху плівкою із здійсненням вимірів висоти частково зведеного другого поверху, та із відповідним опломбуванням із зазначенням даних вимірів. У разі невиконання рішення суду ОСОБА_2 в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», крім частини 4 даної статті, щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на зобовязання ОСОБА_2, а також інших осіб, які знаходяться в трудових правовідносинах з відповідачем, або виконують його доручення пов'язані з реконструкцією спірного обєкту на підставі інших будь-яких цивільно-правових угод, або відповідно до трудового законодавства, утриматись від здійснення будь-яких будівельних робіт по реконструкції приміщення шляхом добудови до нього другого поверху за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 13.

Необхідність такого забезпечення позову позивач обґрунтовував тим фактом, що не вжиття заходів забезпечення позову може вплинути на його права та інтереси.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту ст.154 ЦПК України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову, позивачем безпідставно вказано про зобов'язання не лише відповідача, а також інших осіб утриматись від здійснення будь-яких будівельних робіт по реконструкції обєкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 13., а також законсервувати вказане будівництво шляхом покриття частково зведеного другого поверху плівкою із здійсненням вимірів висоти частково зведеного другого поверху, та із відповідним опломбуванням із зазначенням даних вимірів.

При цьому не зазначено, яких саме інших осіб та про здійснення будь-яких будівельних робіт.

За думкою суду, ухвала суду повинна бути конкретною для її виконання, і не може містити посилання на будь-яких осіб, які не залучені до участі у справі, або на будь-які дії.

Суд вважає, що Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради не надала доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК, а саме загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та окрім зазначеного, рішення у справі набрало законної сили та знаходиться на виконанні.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову.

При цьому, судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017року, яке набрало законної сили, позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради був задоволений частково, зобовязано ОСОБА_2 за свій рахунок привести самочинно реконструйоване приміщення з добудовою другого поверху за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова,13 до попереднього стану, шляхом демонтажу другого поверху (а.с.138-139).

Вказаним рішенням, чітко зазначені дії відповідача, а саме зобовязано ОСОБА_2 за свій рахунок привести самочинно реконструйоване приміщення з добудовою другого поверху за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова,13 до попереднього стану, шляхом демонтажу другого поверху.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову у справі запозовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про зобовязання особи привести обєкт нерухомого майна до попереднього стану залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда