Справа № 635/8800/16-ц
Провадження № 2/635/956/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді - Караченцева І.В.,
за участю секретаря - Ус Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -
Позовні вимоги мотивує тим, що 20.12.2013 р. між нею та відповідачем шляхом складання розписки був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від неї в борг гроші в сумі 2000 доларів США, які зобовязувалася повернути в строк до 20.06.2014 р.
Крім того, 31.12.2013р. між нею та відповідачем шляхом складання розписки був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від неї в борг гроші в сумі 500,00 доларів США, які зобовязувалася повернути в строк до 30.05.2014 р.
Однак до теперішнього часу відповідач добровільно суму боргу за обома розписками не повернула, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, заявивши одночасно вимогу про стягнення 3% річних за прострочення сплати суми боргу відповідно до ст.625 ЦК України, яка становить за договором позики від 20.12.2013 р. за 920 днів прострочки (з 21.06.2014 р. по 27.12.2016 р.) 3986,50 грн. , з договором позики від 31.12.2013 р. за 941 днів прострочки (з 31.05.2014 р. по 27.12.2016 р.) 1019,37грн.
Позивач та її представник в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належними чином судовою кореспонденцією та через оголошення у пресі.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 11,14 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Зі змісту ст.ст. 3,6,627,629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобовязання передбачені ст. 611 ЦК України.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).
Суд встановив, що 20.12.2013 р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача в борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зобовязувалася повернути в строк до 20.06.2014 р.
Крім того, 31.12.2013 р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача в борг гроші в сумі 500,00 доларів США, які зобовязувалася повернути в строк до 30.05.2014 р.
Факт укладання таких договорів підтверджується наданими суду розписками позичальника ОСОБА_2
Суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальника.
Саме така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 18.09.2013 р. №6-63цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування усіма судами.
Таким чином, судом встановлено, що договори позики, на які посилається позивач, є укладеними і відповідно створюють для відповідача обовязок повернути позику в обумовлені сторонами строки до 20.06.2014 р. та 30.05.2014р.
В той же час, судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 добровільно суму боргу не повернула.
Даний факт підтверджується оригіналами розписок від 20.12.2013 р. та 31.12.2013 р., які надані суду позивачем та на яких відсутній напис про повернення боргу.
Відповідно до ст.545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора, тобто позивача ОСОБА_1, свідчить про факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за вищевказаними договорами позики.
Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Також суд вважає законними вимоги позивача про стягнення 3% річних за прострочення сплати, оскільки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що за договором позики від 20.12.2013 р. строк прострочення зобовязання становить з 21.06.2014 р. по 27.12.2016 р. 920днів.
За договором позики від 31.12.2013 р. строк прострочення зобовязання становить з 31.05.2014 р. по 27.12.2016 р. 941 день.
Загальна сума боргу за обома договорами позики з урахуванням 3 % річних становить 70 905,87грн.
На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 709,06грн.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 3, 6, 11, 14-16, 525, 526, 530, 545, 610, 611, 627, 629, 1046-1051 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) судовий збір у сумі 706 грн. 06 коп. (сімсот шість гривень шість копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя І.В.Караченцев