Провадження номер 2/741/504/17
Єдиний унікальний номер 741/1201/17
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай),

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до Носівського районного суду позовну заяву до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкову земельну частку (пай). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_4. ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,49 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Червоний Партизан». Позивач є спадкоємцем померлої першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Перед смертю мати позивача хворіла, тому за півроку до смерті матері позивач вимушений був переїхати на проживання до її будинку в с. Козари Носівського району. Позивач доглядав за матір'ю, за її господарством, проводив поховання, усі необхідні релігійні обряди, після її смерті до нього перейшли всі предмети побутового вжитку, він зберігає всі її документи, у тому числі й сертифікат на право на земельну частку (пай). А, отже, спадщину він фактично прийняв, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріальній конторі позивач не має змоги у зв'язку з відсутністю документального підтвердження фактичного прийняття ним спадщини після смерті матері. Саме тому ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері та визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що протягом півроку до смерті матері він проживав в її будинку в с. Козари Носівського району, доглядав за хворою матір'ю, зберігав та зберігає материні документи, у тому числі й сертифікат на право на земельну частку (пай).

28 вересня 2017 року позивач у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, у якій просив закінчити розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи вищенаведене, суд проводить судове засідання 28 вересня 2017 року без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_5 дала показання, що вона є співмешканкою ОСОБА_2 Свідку достовірно відомо, що позивач за півроку до смерті матері переїхав проживати до материного будинку в с. Козари Носівського району, доглядав за матір'ю, за психічно хворим братом, який помер згодом у 2005 році, вів господарство. Після смерті матері позивач проводив її поховання, поминання, забрав на зберігання її речі й документи.

У судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_6 дав показання, що він є товаришем ОСОБА_2 Свідок знає, що позивач доглядав за своєю хворою матір'ю перед її смертю, вів її господарство, проводив похорони та поминання, коли вона померла.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 5,49 умовних кадастрових гектарів у землях, які перебували у колективній власності КСП «Червоний Партизан», що підтверджується копією сертифіката серії НОМЕР_1, зареєстрованого 24 грудня 2003 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2 (а. с. 9). Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 149574 грн. 89 коп., що підтверджується копією довідки відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 30 березня 2017 року (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 30). Отже, спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13), а, отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абз. 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанці й про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення на нього.

У судовому засіданні встановлено, що позивач за півроку до смерті ОСОБА_4 переїхав на постійне місце проживання до її будинку, адже ОСОБА_4 потребувала стороннього догляду в силу віку та хвороби, доглядав за нею, проводив її поховання та необхідні релігійні обряди після її смерті, зберігав документи померлої, у тому числі сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків. Отже, у силу ст. 549 ЦК УРСР позивач є таким, що фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном, неприйняттям спадщини шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №873/02-31 від 18.08.2017 р. (а. с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати свої спадкові права. Установити вищевказаний факт іншим способом неможливо, тому позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлений з порушенням вимог ст. 25 ЦК України, а саме: документ видано 24 грудня 2003 року, тобто вже після смерті ОСОБА_4

У зв'язку з цим спадкоємець позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку своє право на спадщину.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, ч. 2 ст. 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт прийняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право на земельну частку (пай) вартістю 149574 грн. 89 коп. площею 5,49 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Червоний Партизан», яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого 24 грудня 2003 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий