АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2584/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2714/17Головуючий у 1-й інстанції Горошко А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, якій діє на підставі довіреностей та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про зобовязання виплатити заборгованість по орендній плати за 2015 рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_8 пеню в сумі 19, 22 грн. за порушення виконання зобовязання за договорами оренди землі № 848 від 16 серпня 2009 року та № 848-1 від 16 серпня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_9пеню в сумі 0, 33 грн. за порушення виконання зобовязання за договором оренди землі № 940 від 17 серпня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_10 пеню в сумі 0, 33 грн. за порушення виконання зобовязання за договором оренди землі № 941 від 17 серпня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_13 заборгованість по орендній платі у сумі 7, 79 грн. за договором оренди землі № 1067-1 від 18 серпня 2009 року, а також пеню в сумі 29, 56 грн. за порушення виконання зобовязання за договорами оренди землі № 1067-1 від 18 серпня 2009 рокуі № 1066 від 18 серпня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_13 відмовлено.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Стягнути з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_13 витрати по сплаті судового збору у сумі 0, 01 грн.

Рішення оскаржив представник позивачів, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що державними актами посвідчено право приватної власності громадян на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Ціпківської сільської ради, а саме:

-ОСОБА_5 земельна ділянка площею 7, 691 га (т. 1 а.с. 20);

-ОСОБА_6 і ОСОБА_7 земельні ділянки площею по 3, 640 га (т. 1 а.с. 21,22);

-ОСОБА_8 земельна ділянка площею 3, 413 га (т. 1 а.с. 24);

-ОСОБА_9 земельна ділянка площею 3, 623 га (т. 1 а.с. 24);

-ОСОБА_10І земельна ділянкаплощею 3, 622 га (т. 1 а.с. 25);

-ОСОБА_11 земельні ділянки площею 6, 269 га і 3, 37 га (т. 1 а.с. 26, 27);

-ОСОБА_12 земельна ділянка площею 3, 067 га (т. 1 а.с. 28);

-ОСОБА_13 2 земельна ділянка площею 3, 267 га і частина земельної ділянки площею 1, 054 га (т. 1 а.с. 29, 30);

-ОСОБА_2 земельна ділянка площею 7, 200 га (т. 1 а.с. 31);

16, 17,18 і 20 серпня 2009 року кожним позивачем окремо укладено з ПрАТ «Райз-Максимко» договори оренди вищезазначених земельних ділянок, які зареєстровано у Гадяцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи (т. 1 а.с. 32-57).

Пунктом 8 договорів передбачено, що договори укладено на 5 років.

Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У разі відсутності за 365 днів до закінчення строку дії цього договору письмового звернення однієї із сторін про його припинення у звязку із закінченням строку договору або про зміну його умов, цей договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Згідно умов п. п. 9-10 договорів щорічна орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем в одній із визначених законом форм чи поєднанні різних форм (за додатковим погодженням сторін) та розмірах, визначених цим договором, на момент здійснення виплат:

- грошовою формою у розмірі не менше 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- натуральною формою, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів у кількості, пропорційній погодженій сторонами їх ціні до розміру орендної плати у грошовій формі;

- відробітковою формою, за якою види, обсяги, строки і місце надання послуг та/або виконання робіт визначаються в актах передачі-приймання виконаних робіт чи надання послуг, підписання яких сторонами і є додатковим погодженням.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації.

Пунктом 14 договорів укладених з усіма позивача, крім договору оренди землі укладеного з ОСОБА_13 щодо оренди частини земельної ділянки розмірі 1, 054 га, визначено, що у разі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

У п. 14 договору № 1067-1 укладеного з ОСОБА_13 зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що щорічна орендна плата за користування земельними ділянками визначена умовами договору у розмірі не менше 3 % річних, а тому виплата орендної плати у вказаному розмірі за 2015 рік відповідає вимогам закону і положенням закону. Однак, за деякими договорами виплата орендної плати була здійснена поза межами строку визначеного умовами договору, а тому є підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобовязання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами такого договору, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Стаття 654 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 34 договорів визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди і щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Відповідно до п. 13 договорів, розмір орендної плати переглядається сторонами за взаємною згодою у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально;

-в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до умов договорів оренди землі, сторонами узгоджено, що мінімальний розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між сторонами не укладалися у визначеній законом формі додаткові угоди про внесення змін до умов договорів в частині збільшення розміру орендної плати.

Твердження позивачів, що вказані зміни були внесені шляхом погодження збільшення розміру орендної плати у річних розрахункових листах не спростовують висновків місцевого суду.

Так, дійсно у річних розрахункових листах за 2014-2015роки орендарем визначено процент виплати орендної плати на рівні 5 %, який погоджено з орендодавцями, однак, зазначену обставину не слід вважати внесенням змін договору у визначеному законом порядку.

Відповідно до п.п. 3-1 п. 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 26 жовтня 2011 року № 1141, у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та суб'єкта цих прав, зокрема, відомості про розмір орендної плати (у разі проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки).

Отже, вбачаючи, що державна реєстрація договорів оренди землі була проведена, то так само підлягали реєстрації внесені до договорів зміни розміру орендної плати.

Таким чином не зареєстровані у визначеному законом порядку зміни до розміру орендної плати не створюють для орендодавця обовязку по їх виконанню.

Посилання апеляційної скарги, що орендна плата у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки була встановлена до внесення відповідних змін до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - не спростовують висновки місцевого суду.

У річних розрахункових листах визначено рік нарахування протягом якого буде діяти конкретна процентна ставка виплати орендної плати, що по суті є узгодженням розміру орендної плати саме на поточний рік. Таким чином, вказані обставини не слід розцінювати визнанням вказаного розміру орендної плати обовязковою на майбутні роки і внесенням відповідних змін до умов договорів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність розрахунку заборгованості протягом всього сільськогосподарського року, а не в межах дії договорів, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом, державна реєстрація договорів оренди землі була проведена у листопаді-грудні 2010 року, тому строк дії вказаних договорів закінчився у відповідних датах листопада-грудня 2015 року.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Отже, припинення дії договору зумовлює припинення існуючих між сторонами взаємних прав і обовязків, зокрема, щодо сплати орендної плати.

Посилання в апеляційній скарзі на п. 11 договорів, яким визначено, що орендна плата виплачується в такі строки: протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року є безпідставним, оскільки вказаним пунктом врегульоване питання моменту виплати орендної плати за діючим договором.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для стягнення на користь позивачів з відповідача орендної плати у більшому розмірі, ніж це передбачено умовами укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок відсутні.

За даних обставин не підлягають задоволенню й вимоги заявленого позову в частині стягнення на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 пені за неналежне виконання відповідачем умов договору, оскільки переплата орендної плати за 2015 рік у повному обсязі покриває належні до виплати кошти за невчасний розрахунок із орендодавцями. При цьому судом вірно проведено розрахунок пені, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_13

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність відхилення скарги і залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, якій діє на підставі довіреностей та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_14

/підпис/ ОСОБА_15

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1