ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
Справа № 636/2690/17
Провадження № 2/636/1578/17
31 жовтня 2017 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря Гамоліної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи (а.с.36).
Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.34,35), оскільки згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та розміщене оголошення у пресі (а.с.43), оскільки відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи в їх відсутності та заперечень проти позову не надавали.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).
Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тобто, якщо за договором позики передано грошові кошти, то повертаються також грошові кошти у такій самій сумі.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу (частина 2 статті 625 ЦК України).
Судом встановлено, що 5 травня 2016 року позивач дала в позику ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 400 доларів США. На підтвердження отримання позики ОСОБА_4 власноручно склала письмову розписку, в якій зазначила, що взяла у позивача в борг 5 травня 2016 року грошові кошти в розмірі 400 доларів США, які зобовязалася повернути протягом одного місяця (а.с.9).
Належним чином написана розписка є доказом передання грошей позивачем ОСОБА_1 ОСОБА_4 (а.с.9). Проте, взяті на себе зобовязання ОСОБА_4 не виконала. Доказів того, що остання повернула зазначений борг позивачу, матеріали справи не містять.
Згідно повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 26.07.2017 року за № 3929/01-16, 26 липня 2017 року Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області по реєстрам № 2-1203, № 2-1205 видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 04 грудня 2016 року ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13).
Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Враховуючи вищевикладене, відповідачі повинні виконати взяті ОСОБА_4 зобовязання перед позивачем по поверненню позичених коштів.
Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
11 травня 2017 року позивачем на адресу відповідачів надіслано лист з вимогою повернути кошти, який отриманий 13.05.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12), однак до теперішнього часу кошти не повернуті.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 169, 88, 208, 212, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.А. Оболєнська