АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1989/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 49 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 21 лютого 2009 року між ним та відповідачкою відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Спільно господарство ними не ведеться. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_7 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_6

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2017 року позов задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрований 21 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис № 175.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить рішення змінити в частині зазначення відомостей про причини розірвання шлюбу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подальше життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки перебування їх у шлюбі не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому є підстави для його розірвання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 21 лютого 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 7, 8).

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України .

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним, проти чого не заперечувала відповідач.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності розірвати шлюб між сторонами по справі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі відповідачка просить змінити рішення в частині зазначення відомостей про причини розірвання шлюбу між сторонами, а саме вказує, що справжньою причиною розпаду сім'ї є подружня зрада позивача та його відверте бажання створити нову сім'ю з іншою жінкою.

Судова колегія не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо подружньої зради, оскільки відповідачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, що суперечить вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, інші доводи апеляційної скарги висновків суду, встановлених та доведених обставин не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :