Справа № 464/6202/17
пр.№ 2/464/1636/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

31.10.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю:

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою № 9 по вул.Скорини, 6 у м.Львові. Обгрунтовує позов тим, що є власником згаданої вище квартири У вказаному житлі зареєстровані вона, як власник, її дочка ОСОБА_5, а також її матір та брат - відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4. Зазначає, що відповідачі зареєстровані у квартирі, однак з 2010 року без поважних причин не проживають у вказаній квартирі до даного часу. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування її квартирою, оскільки позбавлена можливості самостійно розпоряджатись своєю власністю.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідачі в судові засідання не зявились, у відповідності ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, шляхом публікації оголошення у пресі "Львівська пошта" №81 (1991) від 19.10.2017, котра долучена до справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно договору про визначення часток у квартирі від 28.01.2010, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 власники частин квартири ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 домовились про визначення за кожним з них по 1/3 ідеальній частці права власності на квартиру.

Як вбачається із копії договору дарування 1/3 частки квартири від 05.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповдіач ОСОБА_4 подарувала позивачу 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно копії договору дарування 1/3 частки квартири від 03 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3 подарував позивачу 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

З копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №25295069, 25807096, 23982197, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 3540 від 16.09.2017, виданої ЛКП "Бондарівка", в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано четверо осіб: позивач як власник, а також члени сім'ї власника: дочка позивача ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_3 (брат позивача), який зареєстрований 11.02.2008 та матір позивача ОСОБА_4, яка зареєстрована 09.03.1987.

Факт непроживання відповідачів без поважних причин в квартирі стверджується актами, складеними за участі сусідів і працівників ЛКП від 30.10.2015, 11.01.2016, 01.06.2017, 23.08.2017 та 13.09.2017.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що позивач є єдиним власником спірного жилого приміщення, сплачує комунальні послуги, що нараховуються на відповідачів.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 цієї статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом.

З'ясовуючи причини відсутності відповідачів понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не встановив, що вони були поважні, відповідачі з 2010 не проживають у квартирі, особистих речей у квартирі відповідачів немає, вони добровільно відчужили і залишили квартиру позивача, протягом цього час не приймали участі в утриманні житла, не цікавились ним. За відсутності будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між відповідачами, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою, підлягають задоволенню.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

На підставі ст.ст.401, 405 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10-11, 58-60, 74-76, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 9 по вул.Скорини, 6 у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 320 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 320 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.Ю.Горбань