Справа № 161/5654/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1352/17 Категорія: 81 повідач: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

секретар Концевич Я.О.

з участю: представника боржника - ОСОБА_3,

представника стягувача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_5 на дії та постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області за апеляційною скаргою стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд зі скаргою на дії та постанову державного виконавця.

Покликався на те, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-281/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.09.2007 року в розмірі 1679260,56 грн. та по 865 грн. судових витрат з кожного. Виконавче провадження відкрито 14.10.2011 року. 25.09.2013 року проведено опис та арешт майна боржника, а саме частина приміщення складу АДРЕСА_1, що згідно договору іпотеки від 28.09.2007 року передано ОСОБА_5 в іпотеку ПАТ «Укрссиббанк». Також, 12.04.2016 року головним державним виконавцем Постоловським Р.О. було складено акт опису й арешту майна, а саме: земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В рамках виконавчого провадження, 23.03.2017 року державним виконавцем Постоловським Р.О. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності.

Вважає, що постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності є незаконною, оскільки порушує вимоги чинного законодавства при зверненні стягнення на майно, яке передано в іпотеку. Крім того, вказує, що при проведенні дій щодо реалізації арештованого майна державним виконавцем не були враховані вимоги Закону України «Про виконавче провадження»(далі- Закону) та Закону України «Про іпотеку». Останній здійснює заходи, направлені на звернення стягнення на описане майно з метою його подальшої примусової реалізації відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що суперечить нормам вищезазначених законів. На підставі наведеного, просив суд визнати незаконною постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23 березня 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Постоловським Р.О. у виконавчому провадженні № 29272541, визнати неправомірними дії державного виконавця стосовно звернення стягнення на частину приміщення складу АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження №29272541 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 06 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 2-281/11 про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року скаргу задоволено частково.

Постановлено визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Постоловського Романа Олеговича від 23.03.2017 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання у виконавчому провадженні № 29272541. В іншій частині вимог ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду стягувач ПАТ «Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині визнання незаконною постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності скасувати, та постановити в цій частині нову ухвалу якою відмовити в задоволенні скарги.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскарженої частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Заслухавши представника заявника та представника стягувача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду - до скасування в оскарженій частині з таких підстав.

Задовольняючи скаргу в частині визнання незаконною постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказана постанова є неправомірною, суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», оскільки на момент її винесення не існувало рішення суду чи нотаріального напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підлягає скасуванню.

Такий висновок суду є помилковим з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2011 року державним виконавцем Другого ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження № 29272541 за виконавчим листом № 2-281, виданого Луцьким міськрайонним судом 06.10.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1679260,56 грн. та по 865 грн. судових витрат з кожного на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитного боргу (а.с.9, 20-21).

Встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки від 28.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Котенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за №2326, предметом якого передача іпотекодавцем - ОСОБА_5 приміщення складу АДРЕСА_1 іпотекодержателю - АКІБ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов'язань за споживчим кредитом №0 від 28.09.2007 року (а.с. 13-15).

25 вересня 2013 року головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Боярським Є.В. було складено Акт опису та арешту майна, а саме: частини приміщення складу АДРЕСА_1. (а.с.16-17).

12 квітня 2016 року головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Постоловським Р.О. було складено Акт опису й арешту майна, а саме: земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.118-19).

В рамках виконавчого провадження №29272541 старшим державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк 23.03.2017 року винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для реалізації арештованого та описаного майна боржника на підставі актів опису та арешту майна боржника від 25.09.2013 року та 12.04.2016 року (а.с. 10).

Такі дії державного виконавця відповідають вимогам Закону.

Зокрема згідно з положеннями статті 1 Закону, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 48 цього Закону визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої цієї статті, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Отже, діючи на підставі зазначених норм цього Закону, після опису та арешту майна, а саме: частини приміщення складу АДРЕСА_1, з метою подальшої реалізації майна, державний виконавець правомірно виніс постанову продержавним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк 23.03.2017 року винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для реалізації арештованого та описаного майна боржника на підставі актів опису та арешту майна боржника від 25.09.2013 року та 12.04.2016 рок

Також необхідно зазначити, що і сам боржник погодився з правомірністю дій державного виконавця щодо арешту майна, оскільки суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи відмовив у задоволенні його скарги у частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно звернення стягнення на майно і таке рішення ОСОБА_5 не оскаржувалось

Доводи позивача про те, що оскаржена постанова державного виконавця суперечить положенням статтей 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», нормам статтей 578, 579 ЦК України ґрунтуються на неправильному суб»єктивному тлумаченні закону і спростовуються таким.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону "Про іпотеку".

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положеннями статті 51 Закону» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема згідно з частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Тобто підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки - його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» допускає звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до визначеного Законом порядку примусового звернення стягнення на кошти та майно боржника, першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, положення Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Зазначене твердження також встановлено правовою позицією Верховного суду України у справі за № 6-3004 цс15 від 30 березня 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки дане виконавче провадження відкрито відповідно до виконавчого листа № 2-281/11 за яким ПАТ «Укрсиббанк» є єдиними стягувачем, а також являється іпотекодержателем відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року щодо майна, яке передано на оцінку експерту; державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє інше майно, на яке можна першочергово звернути стягнення, а тому постанова державного виконавця про призначення об'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання є законною.

А тому ухвала суду в оскарженій частині підлягає до скасування з ухваленням нової про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 про визнання незаконною постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

За правилами ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь «УкрСиббанк» підлягають стягненню понесені апелянтом та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1600 грн.

Керуючись статтями 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року у даній справі в частині визнання незаконною постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності скасувати по постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії та постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Постоловського Романа Олеговича в частині визнання незаконною постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1600 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: