Номер провадження: 22-ц/785/4074/17
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Смартком» про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року, -

встановила:

22 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Смартком» про стягнення боргу.

Посилаючись на те, що 30.03.2012 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 в борг 62 000 тисячі доларів США. На підтвердження укладання договору позики, відповідач написав розписку, в якій зобов»ячався повернути борг у визначений термін, а саме до 30.03.2013 року. В обумовлену договором дату, відповідач у добровільному порядку не повернув ОСОБА_4 вказану суму грошових коштів, від виконання зобов»язання у добровільному порядку ухилявся. 30.11.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір цесії, за яким ОСОБА_4 відпустив право вимоги, а ОСОБА_2 став кредитом за борговою розпискою від 30.03.2012 року. Крім того, з метою досудового врегулювання вказаного питання, ОСОБА_2 на правах кредитора звернувся до ПП «Смартком» та 04.12.2015 року уклав з останнім договір про надання консалтингових послуг. Відповідно до ч.3 вказаного договору, ОСОБА_2 сплатив ПП «Смартком» аванс у розмірі 3000 грн. З метою відновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та просив стягнути з ОСОБА_3 борг у розмірі 1 656 640 гривень, а також з ПП «Смартком» суму сплаченого авансу у розмірі 3000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Смартком» про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу у розмірі 62 000 тисячі доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.02.2016 року складає суму у розмірі 1 656 640 гривень.

Стягнуто з Приватного підприємства «Смартком» на користь позивача суму у розмірі 3 000 гривень.

Стягнуто в рівних частках з відповідачів на користь держави суму судового збору у розмірі 6 890 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у поному обсязі, посилаючись на порпушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідно договору позики від 30 березня 2012 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 суму в розмірі 62 000 тисячі доларів США. На підтвердження отримання грошової суми, відповідачем була надана власноруч підписана ним розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до 30 березня 2013 року.

З тексту розписки вбачається, що відповідач отримав грошові кошти, що також підтвердженого його особистим підписом.

Однак на неодноразові вимоги ОСОБА_4, щодо добровільного повернення боргу, не дали ніяких результатів, оскільки відповідач, ОСОБА_5 постійно ухиляється від виконання зобов'язань за договором позики, посилаючись на різні фактори, які заважають йому провести відповідний розрахунок.

30.11.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір цесії, за яким ОСОБА_4 відступив право вимоги, а ОСОБА_2 набув права кредитора за борговою розпискою від 30.03.2012 року. Таким чином, до ОСОБА_2 перейшло право вимагати від ОСОБА_5 належного виконання зобов'язання по борговій розписці від 30.03.2012 року на суму 62 000, 00 доларів США, які були отримані боржником строком наодин рік, тобто до 30.03.2013 року.

Відповідно до ст.512 ЦК України щодо підстав заміни кредитора у зобов'язанні, то кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

30 листопада 2015 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про відступлення права вимоги на користь позивача, але Відповідач до теперішнього часу не виконав своїх зобов'язань.

30 листопада 2015 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про відступлення права вимоги на користь позивача, але Відповідач до теперішнього часу не виконав своїх зобов'язань.

З метою досудового врегулювання вказаного питання, ОСОБА_2 на правах кредитора звернувся до ПП «Смартком» та 04.12.2015 року уклав з останніми договір про надання консалтингових послуг. Відповідно до ч.З вказаного договору, ОСОБА_2 сплатив ПП «Смартком» аванс у розмірі 3 000,00 грн.

Згідно п.2. 2ч. 2 Договору про надання консалтингових послуг, ПП «Смартком» зобов'язалось провести переговори з ОСОБА_3 щодо повернення останнім у добровільному порядку суми боргу, згідно розписки від 30.03.2012 року, але свої зобов'язання не виконало, що зумовило звернення позивача з вказаним позовом до суду. Проте сплачений аванс у розмірі 3 000,00 грн. ПП «Смартком» добровільно повернути відмовляється.

Відповідно до ч.3 ст.571 ЦК України, у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання, завдаток підлягає поверненню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що у матеріалах справи наявні два тексти рішення, різні за змістом, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки вказані відмінності не спростовують обов'язку відповідача виконати зобов'язання по договору займу і жодним чином не впливають на доведеність обов'язку сплатити борг.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра