Справа №628/2303/17
Провадження №2/628/1157/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Скородєлової В.В.

при секретарі Бутковій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю: ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, з урахуванням уточнень, просили стягувати з відповідача на користь позивача кошти на його утримання в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 25.01.1992 року було зареєстровано шлюб Ківшарівською селищною радою Харківської області, актовий запис за №12. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 27.02.2017 року шлюб розірвано.

Позивач зазначає, що він є інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання (хвороба зору) і така інвалідність встановлена йому з 20.03.2003 року безстроково. У зв'язку з інвалідністю він змушений був звільнитися з останнього місця роботи, а саме: з відокремленого підрозділу «Куп'янської дистанції електропостачання» ДП «Південної залізниці», де працював електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі 3-го розряду, так як при проходженні періодичного медичного огляду йому була видана медична довідка №3 від 09.08.2017 року з висновком комісії про непридатність для роботи за професією електромонтер з ремонту повітряних ліній. Вищезазначені обставини підтверджує записами в трудовій книжці НОМЕР_1, а також медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника №3 від 09.08.2017 року.

На теперішній час його дохід складається з пенсії в розмірі 1407,85 грн. станом на 01.05.2017р., що підтверджує довідкою №3506/42-10 від 28.02.2017 року, виданою Куп'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, іншого джерела доходу не має. На обліку в центрі зайнятості не перебуває, що підтверджує довідкою №03-2749 від 14.09.2017 року.

Також позивач вказує на те, що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, що підтверджує виписками з історії хвороби №8824 від 08.12.15р. та №8481 від 25.12.16р., він потребує періодичного стаціонарного лікування, а також медикаментозного лікування, про що зазначено в цих виписках, але він не в змозі дозволити собі вищевказаного виходячи із пенсії в розмірі 1407,85 грн., якої йому не вистачає для задоволення повністю свої матеріальних потреб, таких як купівля продуктів харчування, сезонного одягу, тощо.

Позивач посилається на те, що інвалідність у нього виникла в момент спільного проживання в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, що підтверджує довідкою МСЕ-№007312 від 20.03.2003р., тобто до розірвання шлюбу. Колишня дружина не надає йому матеріальної допомоги, хоча законодавством на неї покладено обов'язок по його утриманню у зв'язку з непрацездатністю через інвалідність.

Оскільки Відповідач ОСОБА_3 працює бухгалтером у ПСП «Смородьківка», не має на утриманні інших осіб, тому на його думку, остання має можливість надавати йому матеріальну допомогу.

Отже, виходячи з вищезазначених обставин, він позбавлений можливості працювати за професією, на теперішній час не має іншого джерела прибутку, окрім пенсії по інвалідності в розмірі 1407,85 грн., якої не достатньо для підтримання свого здоров'я через зазначене захворювання, а також не достатньо для задоволення своїх матеріальних потреб. Колишня дружина ОСОБА_6 відмовляється надавати йому матеріальну допомогу, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та його представник за довіреністю - ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, які просили суд задоволенні.

Відповідач та його представник - адвокат Ляшев В.О. у судовому засіданні заперечували проти уточнених позовних вимог позивача, у їх задоволенні просили відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, надали суду письмові заперечення проти позову, які підтримали у повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 25.01.1992 року, який було розірвано рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 10 березня 2017 троку.(а.с. 12)

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання (хвороба зору), інвалідність встановлена з 20.03.2003 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕ №007312. (а.с. 7)

ОСОБА_1 звільнений 14.08.2017 року з відокремленого підрозділу «Куп'янська дистанція електропостачання» ДП «Південна залізниця» за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача та на даний час отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1407,85 грн., на обліку в Куп'янському міськрайонному центрі зайнятості на обліку як безробітний не перебуває. (а.с. 5,8,11, 22)

Як убачається з виписки з історії хвороби №8481 Медичної служби Південної залізниці ДЗ «Дорожня клінічна лікарня ст.. Харків СТГО ПЗ» від 05.12.2016 року позивач має хворобу зору з дитинства. (а.с. 10)

Відповідач ОСОБА_3 працює у Приватному сільськогосподарському підприємстві «Смородьківка» за основним місцем роботи та займає посаду 0,5 ставки головного бухгалтера. Посадовий оклад становить 2250,00 грн. (а.с. 39)

Довідка ТОВ «Керуюча Компанія «Коменерго-Куп'янськ» від 24.10.2017 року №1515 свідчить про те, що до складу сім'ї відповідача ОСОБА_3 входить син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 37)

З виписки по рахунку НОМЕР_2 убачається, що відповідач ОСОБА_3 станом на 01.10.2017 року має заборгованість по квартплаті у розмірі 2119,72 грн., субсидію не отримує, що підтверджується довідкою від 23.10.2017 року №1689. (а.с. 38, 40)

Відповідач ОСОБА_3 має на утриманні батька ОСОБА_4, 1941 року народження, яких хворіє внаслідок перенесеного інсульту, що підтверджується довідкою ОСББ «Надія-35 №130 від 24.10.2017 року та довідкою Поліклініки Куп'янської міської лікарні Харківської області від 24.10.2017 року. (а.с. 43,44)

Також, у судовому засіданні встановлено, що в провадженні Куп'янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст. 125 КК України за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень відповідачці по справі ОСОБА_3

Відповідно до ст. 76 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї під час шлюбу. При цьому у частині 2, 3 та 4 вищевказаної статті законодавством передбачені підстави виникнення такого права, зокрема: 1) якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; 2) особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; 3) якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років; 4) якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно положень ст. 76 СК України особа має право на утримання не тільки за умови того, що вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу, а ще й за умови того, що вона потребує матеріальної допомоги, а колишній чоловік чи дружина можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для наявності аліментного зобов'язання між колишнім подружжям необхідно, щоб колишнє подружжя, яке вимагає аліменти, було і непрацездатним і таким, що потребує матеріальної допомоги, тобто необхідна наявність обох цих умов одночасно.

Згідно ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи, а один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Сам по собі факт більш низького матеріального рівня життя подружжя, який вимагає аліментів, по зрівнянню з матеріальним рівнем життя іншого з подружжя не є підставою для визнання подружжя таким, що потребує допомоги. Крім того, для присудження подружжю аліментів необхідно, щоб непрацездатність та потреба в допомозі були на час розгляду позову в суді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед..

Згідно ст.ст.79, 80 ч.ч. 1,3 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя за рішенням суду від дня подання позовної заяви у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язок другого із подружжя на сплату аліментів виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) непрацездатність одного з колишнього подружжя; 2) потреба в матеріальній допомозі (нужденність); 3) спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Також враховується тип непрацездатності особи (інвалідність або пенсійний вік), причини та час виникнення непрацездатності, співвідношення непрацездатності з моментом розірвання шлюбу, тривалості спільного проживання у шлюбі. Залежно від зазначених обставин варіюється і тривалість існування права на утримання.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оцінивши в сукупності встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд дійшов до переконання, про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на його утримання з колишньої дружини після розірвання шлюбу. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що останній не має можливості працювати не за основною професією, оскільки 2 група інвалідності є робочою групою, останній не став на облік до Куп'янського міськрайонного центру зайнятості з метою найти роботу, не надано й доказів потреби в матеріальній допомозі (відомості про вартість лікування тощо) та доказів спроможності відповідачки надавати матеріальну допомогу. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивача на те, що хвороба очей і інвалідність виникли у останнього в момент спільного проживання.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд виходить з недоведеності вимог позивача та обґрунтованих заперечень відповідача про неможливість надавати матеріальну допомогу.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 296, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишнього - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 14.12.2017 року.

Суддя: В.В. Скородєлова