Справа № 473/3208/17
РІШЕННЯ

іменем України

"18" жовтня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача- Гоженко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 65 по вул. Омельяновича-Павленка (до перейменування Чапаєва) в м. Вознесенську Миколаївської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила , що вона є власником зазначеного житлового будинку на підставі договору купівлі- продажу.

У вказаному будинку значиться зареєстрованим також відповідач ОСОБА_2А, яка є її донькою і фактично в цьому будинку не проживає більше десяти років, веде бродячий спосіб життя, вживає спиртні напої, рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.08.2011 року була позбавлена батьківських прав відносно наповнолітньої доньки ОСОБА_3, реєстрація в зазначеному будинку створює їй, як власнику, перешкоди в користуванні, утриманні та розпорядженні житлом та добровільно знятися з реєстрації у будинку вона не бажає, тому на підставі ст. 405 ЦК України, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, судом повідомлялась про дату, місце і час слухання справи, через ЗМІ в порядку ч 9 ст. 74 ЦПК України ( а.с. 24).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Згідно рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області № 124 від 14.04.2017року «Про затвердження Реєстру назв площ, вулиць, провулів, розташованих на території міста Вознесенська» відбулося перейменування вулиці Чапаєва на Омельяновича- Павленка.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.1991 року посвідченого Державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 є власником будинком № 65 по вулиці Омельяновича-Павленка в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с.4-7).

Згідно будинкової книги на будинок № 65 по вулиці Омельяновича-Павленка в м. Вознесенську Миколаївської області в зазначеному житловому будинку зареєстрованою значаться в тому числі ОСОБА_2 (а.с.8-10).

Відповідно до довідки про склад сімї від 09.09.2017року виданою Головою квартального комітету відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищезазначеному будинку № 65 по вулиці Омельяновича-Павленка в м. Вознесенську Миколаївської області з 2006 року (а.с. 3).

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 05.08.2011 року ОСОБА_2 позбалено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, і призначено опікуном ОСОБА_1В.( а.с. 14).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що вона є сусідкою позивача, знає, що відповідач більше пяти років в будинку № 65 по вулиці Омельяновича-Павленка в м. Вознесенську Миколаївської області, не проживає, де саме знаходиться не знає.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачу перешкод у користуванні належним їй будинком.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачу перешкод у користуванні належним йому будинком.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме: дружина, їх діти та батьки. Членами сім'ї може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача ОСОБА_2 в будинку № 65 по вулиці Омельяновича-Павленка в м. Вознесенську Миколаївської області, понад встановлені ст.405 ЦК України строки.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що в будинку проживає позивач, особисті речі відповідача відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 65 по вулиці Омельяновича- Павленка ( до перейменування Чапаєва) у м. Вознесенську Миколаївської області .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.