Справа № 696/1313/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

при секретарі Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та виконання зобовязання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дочка ОСОБА_2 23.08.2006 року вийшла заміж за ОСОБА_3, який 09 грудня 2005 року оформив з ПП Будівельна компанія Бастіон договір про інвестування будівництва житлового будинку №28 мкр. Б житлового району Слобідка-П по вулиці Сергія Ядова в м. Одесі. До жовтня 2009 року коштів щодо інвестування по вказаному договору ОСОБА_3 не сплачував.

У жовтні 2009 року ПП Будівельна компанія Бастіон і ОСОБА_3 оформили додаткову угоду, в якій прописані шість поетапних внесків щодо інвестування будівництва. ОСОБА_3 звернувся до своїх батьків з проханням позичити йому гроші на оплату щодо інвестування квартири, проте вони йому категорично відмовили. Після чого він звернувся до відповідача з проханням позичити йому 5 000 доларів США.

Позивач позичивши у родичів та приятелів гроші 04 жовтня 2009 року передав ОСОБА_3 5 000 доларів США, які призначались для розрахунку останнього з ПП Будівельна компанія Бастіон по договору про інвестування будівництва житлового будинку №28 мкр. Б житлового району Слобідка-П по вулиці Сергія Ядова в м. Одеса. В свою чергу ОСОБА_3 надав позивачу власноручно написану розписку.

Також позивач вказує, що ОСОБА_3 до липня 2011 року не повернув йому борг та вигоду і знову звернувся до нього з проханням позичити йому гроші на оплату чергового етапу інвестування, яке він не сплачував протягом 14 місяців. Позивач в позовній заяві стверджує, що знову позичив у родичів та приятелів гроші у сумі 100 000 грн. під заставу власної квартири. 20 липня 2011 року в офісі ПП Будівельна компанія Бастіон він передав гроші ОСОБА_3 після оформлення ним угоди про уступку інвестицій по квартирі в м.Одеса на ОСОБА_2

31 серпня 2011 року ОСОБА_3 помер. Гроші, які позивач передав своїй дочці на лікування ОСОБА_3 дочка використала на поховання чоловіка. Він також оплатив рахунки поминальних обідів в м.Камянка. На поховання ОСОБА_3 та поминальні обіди в кафе він витратив близько трьох тисяч доларів США.

Його рідна дочка ОСОБА_2 по борговій розписці від 04 серпня 2013 року взяла на себе зобовязання повернути борг в сумі 5 000 доларів США та сто двадцять тисяч гривень, які позичав у нього чоловік дочки ОСОБА_3 на придбання квартири АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_3 помер 31 серпня 2011 року, тому вважає, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути 229 037грн., а також витрати по оплаті судового збору. В уточненій позовній заяві просить стягнути з відповідача 5 000 доларів США і 100 000грн.

Ухвалою від 21 липня 2017 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в звязку з надходженням з Камянського районного суду.

Сторони в судове засідання не зявилися направивши поштою заяви в яких позивач на позовних вимогах наполягав і просив справу розглянути без його участі, а відповідач позов визнала і також просила розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора (ч.1 ст.511 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що він 04 жовтня 2009 року позичив ОСОБА_3 5 000 доларів США і у липні 2011 року 100 000грн. Проте, позивачем не надано суду доказів про існування будь-яких договірних правовідносин з померлим ОСОБА_3

Матеріали справи не містять передбачених статтями 1047 і 1051 ЦК України доказів, а саме оригіналів договору позики або розписки, які б підтвердили отримання ОСОБА_3 грошових коштів у вказаних позивачем сумах.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів про існування між ним і померлим ОСОБА_3 договірних відносин з приводу отримання останнім грошових коштів за договором позики.

Відповідно до доданої до матеріалів позовної заяви копії розписки зобовязання від 04 серпня 2013 року ОСОБА_2 зобовязалась сплатити борг в сумі пяти тисяч доларів США та сто двадцять тисяч гривень, які брав ОСОБА_3 у ОСОБА_1 на купівлю однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2. В разі неспроможності виплати боргу за ОСОБА_3, нині покійного, зобовязувалася переоформити квартиру на ОСОБА_1 до січня 2016 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, № 6-63цс13 досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 свої вимоги він мотивує тим, що на підставі боргової розписки ОСОБА_2 вона зобовязалась розрахуватись за борг згідно зобовязань її покійного чоловіка ОСОБА_3 Тобто його майнові відносини з ОСОБА_2 витікають з договірних відносин між ним і її покійним чоловіком.

Згідно ч.1 ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки позивачем не надано суду доказів про існування договірних відносин між ним і померлим ОСОБА_3 як основного зобовязання, тому суд не може прийняти вказану копію розписки при вирішенні питання щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів, які вона зобовязалась повернути за свого покійного чоловіка.

При цьому матеріали справи містять лише не завірену ксерокопію розписки зобовязання від 04 серпня 2013 року, що не може розцінюватися судом як належний доказ і бути предметом дослідження..

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти заяву ОСОБА_2 про визнання позовних вимог ОСОБА_1, оскільки таке визнання суперечить закону.

Позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому враховуючи вищевикладене його позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 5 000 доларів США і 100 000грн. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215,218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий: В. О. Прилуцький