Справа № 683/1622/17
18 жовтня 2017 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
позивачки ОСОБА_1
її представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням квартирою № 10 по вул. Софійській, 9 м. Старокостянтинів Хмельницької області шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування вказаним житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 липня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2121. У вказаній квартирі зареєстрований колишній власник відповідач ОСОБА_3, що перешкоджає їй розпорядитися своїм майном. В позасудовому порядку вона не може вирішити дане питання, оскільки їй не відоме місце перебування відповідача.
В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 10 по вул. Софійській, 9 м. Старокостянтинів.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та обставини, заявлені на їх обґрунтування. Позивачка не заперечила проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних в справі доказів.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Протокольною ухвалою від 18 жовтня 2017 року суд постановив заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що згідно даних договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за р. № 2121 від 02 липня 1996 року, позивачка являється власницею квартири АДРЕСА_2. Право власності підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації 08 липня 1996 року.
Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 6297 від 27 червня 2017 року, в квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_3
За змістом акта обстеження житлово-побутових умов депутата Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_5, складеного 13 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 хоча зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною адресою з 1996 року не проживає.
Вказані обставини в судовому засідання підтвердили також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вказавши, що вони проживають по сусідству з позивачкою, а відповідач ОСОБА_3 з часу продажу квартири в ній не проживає.
Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.
Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується заявленою квартирою з 1996 року, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ч. ч. 1, 4 статті 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте Старокостянтинівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________