г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/866/17
Номер провадження 2/213/730/17
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В.
за участю секретаря Гусарової О.С.
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Уніка, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, -
Відповідач до суду не з,явився, причини неявки не повідомив суду.
Представник третьої особи надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, пояснив, що позивачу було виплачено 8774,30 грн. на підставі заяви про узгодження суми страхового відшкодування.
Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів справи. Зі згоди сторін по справі, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 09.02.2017р. постановою Інгулецького районного суду провадження у відношенні ОСОБА_2 за ст. 124 КУПАП закрито у зв,язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто не з реабілітуючи підстав. Відповідно до постанови вказано обставини ДТП: ОСОБА_2, 26.09.2016 року близько 08.10 год., біля буд.№8 по вул. Груні Романової в м.Кривому Розі, керував автомобілем НОМЕР_1, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, під час зміни напрямку руху не впевнився в безпечності, виїхав на полосу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, водій ОСОБА_1 - тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б, 10.1, 11.3, 13.1 ПДР України (а.с.24).
Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки зазначені вище обставини встановлені у Постанові Інгулецького районного суду від 09.02.2017р., додатковому доказуванню вони не підлягають, і суд вважає встановленим, що шкоду було завдано внаслідок дій відповідача.
Внаслідок даного ДТП позивач отримав струс головного мозку, ушиблену рану голови, перебував на стаціонарному лікуванні з 26.09.2016р. по 06.10.2016р. (а.с.25,80), згідно висновку спеціаліста від 27.10.2016р. ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень які викликали короткочасний розлад здоров,я (а.с.26-27). Вартість проведення вказаного висновку 233,34 грн (а.с.28). Суду не доведено необхідності складання даного висновку, крім того позивач не вказував чим передбачено стягнення витрат за проведення медичних висновків, у зв,язку з чим дана витрата не підлягає стягненню.
Згідно висновку спеціаліста №Д52/10/16 від 31.10.2016р. утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, складає 3015,70 грн.
Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в «Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 20102011 роках», у разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).
Згідно з вимогами цієї статті (у редакції, яка діяла на час події), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи Моторне транспортне страхове бюро України.
Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.
Позивач при отриманні страхового відшкодування в сумі 8774,30грн. не відмовився від залишків пошкодженого транспортного засобу, які було оцінено в розмірі 3015,70грн.
У звязку з цим позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими. Оскільки пошкоджений транспортний засіб вважається фізично знищеним та позивач отримав повне відшкодування його вартості, виходячи з його ринкової вартості, його позовні вимоги про стягнення з відповідача різниці між фактичними витратами на відновлення автомобіля та страховим відшкодуванням задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, таке відшкодування згідно до ст.22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року №4, з подальшими змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року №4, з подальшими змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля. Крім того, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, позивач перебував на стаціонарному лікуванні через ДТП, зазнав легкі тілесні ушкодження, позивач не зміг бути присутнім на похованні рідної бабусі ОСОБА_3, яка померла 01.10.2016р.
Згідно практики Європейського суду з прав людини в справах: Гольм проти Швеції від 25 жовтня 1993 року., Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, "Костичев проти України", Ніколова проти Болгарії (1999 р.), "Комінґерсолл С. А." проти Португалії, де судом було встановлено, що вчинення злочину щодо потерпілого вже є підтвердженням завдання останньому моральної шкоди.
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-10, 15, 16, 22-23, 1067, 1187,1188, 1193,1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 154 ч.6, 168-169,179, 192, 197, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Уніка, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Дата виготовлення повного тексту рішення 30.10.2017
Суддя: В.В. Мазуренко