Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г.Б.,

присяжних - Саханчука С.М., Чехлова Ю.Р.,

при секретарі - Цукуровій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: опікун ОСОБА_3, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, яка визнана судом недієздатною, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, яка 07.10.2017 року о 21 год. 10 хв. бригадою швидкої психіатричної допомоги №9 була доставлена до ТМО "Психіатрія" у м. Києві з підстав погіршенням психічного стану протягом останнього тижня, а саме: не спить, тривожна, напружена, неспокійна, знаходячись під дією хворобливих переживань, намагалася піти з дому та жебракувати, по маячним мотивам відмовилась від прийому підтримуючого лікування, стала конфліктною по відношенню до рідних, намагалася дратися з матір'ю, скаржилася на наявність «голосів» в голові, які носять коментуючий характер та «не дають спокою», висловлювала маячні ідеї відношення на адресу рідних.

В судовому засіданні представник заявника - лікар-психіатр ОСОБА_5 заяву підтримав. Пояснив, що ОСОБА_4 психічно хворіє з 2004 року, захворювання дебютувало калюцинаторно-параноідною симптоматикою, тоді ж вперше лікувалася в ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: шизофренія, параноідна форма. В подальшому багаторазово була госпіталізована у зв'язку з погіршенням психічного стану, неадекватною поведінкою. З часом сформувався виражений апатико-дисоціативний тип дефекту. Ремісії набули короткочасного, неякісного характеру. Останнє стаціонарне лікування було з 08.03.2017 року по 18.04.2017 року. ОСОБА_4 була виписана з покращенням, дома нерегулярно приймала підтримуюче лікування. На даний час потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару, в зв'язку з погіршенням психічного стану.

Заінтересована особа ОСОБА_3, який являється опікуном недієздатної, в судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації підопічної до психіатричного закладу, пояснив, що його сестра ОСОБА_4 на даний час потребує лікування в умовах стаціонару у зв'язку із загостренням психічної хвороби, оскільки останній тиждень вона не спить, конфліктує з рідними, стала тривожною, дратівливою.

Прокурор Павліченко В.О. в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що заяву ТМО "Психіатрія" підтримує, просить її задовольнити та надати судовий дозвіл на госпіталізацію недієздатної ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку для проходження стаціонарного лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2010 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_3 (а.с.2).

Як встановлено в судовому засіданні, 07.10.2017 року бригадою швидкої психіатричної допомоги №9 ОСОБА_4 була госпіталізована до ТМО "Психіатрія" у м. Києві, в зв'язку з погіршенням психічного стану.

В цей же день була заведена медична карта №6118 стаціонарного хворого ОСОБА_4 (а.с.6).

З висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що на момент огляду ОСОБА_4 доступна формальному мовному контакту, орієнтована у власній особистості й часі, зовні напружена, підозріла, неспокійна, метушлива, на місці втримується з трудом. Стверджує, що відчуває наявність «голосів», які коментують поступки і дії, «не дають спокою». Висловлює маячні ідеї відношення на адресу матері: «мати наговорює на мене», «рідні і люди не розуміють мене», «навпаки все роблять». Свою неправильну поведінку вдома заперечує, хворобливі переживання розкриває не до кінця, мислення паралогічне, з асоціативними розривами, емоційно неадекватна, критика до свого стану відсутня, на госпіталізацію згодна. ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу; галюцинаторно-параноідний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту. За висновком комісії лікарів-психіатрів, враховуючи наявність психотичної симптоматики та непередбачуваність поведінкових реакцій, пацієнтка потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: опікун ОСОБА_3, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, яка визнана судом недієздатною - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка визнана рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2010 року недієздатною.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г.Б. СупрунГ. Б. Супрун
Присяжні С.М. Саханчук Ю.Р. Чехлов