У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справуза скаргою ОСОБА_6 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майнаборжника та оголошення заборони на його відчуження, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_6звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції (далі - ВДВС Черкаського РУЮ) ДьоЛ.С. про відкриття виконавчого провадження № 50015125 від 12 січня 2016 року, постанову про арешт майнаборжника та оголошення заборони на його відчуження № 50015125 від 12 січня 2016 року та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 50015125 від 29 березня 2016 року, які заявник просив визнати незаконними та скасувати.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та постановити нову ухвалу, про задоволення його вимог, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що на виконання до відділу ДВС Черкаського РУЮ надійшов виконавчий лист № 2/707/1288/14, виданий Черкаським районним судом Черкаської області 30 січня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 363 333, 40 грн та судового збору в сумі 3 633,33 грн (а.с. 12).

Постановою державного виконавця ВДВС Черкаського РУЮ ДьоЛ.С. від 12 січня 2016 року відкрите виконавче провадження № 50015125, де запропоновано боржникові самостійно виконати судове рішення (а.с. 13, 33).

Постановою державного виконавця ВДВС Черкаського РУЮ ДьоЛ.С. від 12 січня 2016 року № 50015125 про арешт майнаборжника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить боржникові ОСОБА_6 (а.с. 14, 34)

Постановою державного виконавця ВДВС Черкаського РУЮ ДьоЛ.С. від 29 лютого 2016 року № 50015125 про стягнення з боржника виконавчого збору, стягнуто з боржника ОСОБА_6 виконавчий збір в розмірі 36 696,67 грн. (а.с. 36).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника. (ст. 386 ЦПК України).

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до ст. 24 Закону.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому ст. 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення (п. 2 ст. 30 Закону).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 1 статті 50 Закону передбачено що, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ст. 52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки». Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції, належним чином встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих учасниками провадження доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані постанови винесено державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження.

Судами попередніх інстанцій було обґрунтовано зауважено, що підставою для відкриття виконавчого провадження № ВП 50015125 від 12 січня 2016 року стала письмова заява ПАТ КБ «Приватбанк» від 06 січня 2016 року та виконавчий лист суду, виданий Черкаським районним судом Черкаської області 30 січня 2015 року зі строком пред'явлення до виконання до 13 січня 2016 року, тобто, стягувач своєчасно скористався своїм правом та подав до ВДВС Черкаського РУЮ відповідну заяву про відкриття виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанції також було перевірено доводи заявника про те, що ВДВС Черкаського РУЮ не мала права повторно відкривати виконавче провадження, яке згідно постанови від 30 червня 2015 року є закінченим та правильно зауважено про їх безпідставність. Судом враховано, що 30 березня 2015 року до ВДВС Черкаського РУЮ від стягувача надійшла заява про направлення виконавчого документа за місцем роботи боржника за належністю, розташованого на території іншого відділу ДВС, тобто таке виконавче провадження не є завершеним у розумінні ст. 50 Закону. Тому в цьому випадку і було прийнято рішення про закриття виконавчого провадження в даному ДВС в зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Разом з цим, судами попередніх інстанцій було перевірено також доводи заявника щодо незаконного винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 січня 2016 року, що суперечить положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року, та обґрунтовано зауважено, що даним законом врегульовано питання саме щодо заборони примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку». Попереднє накладення арешту та заборони на відчуження такого майна в порядку виконання судового рішення вказаним Законом не заборонено.

В частині оскарження заявником постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, суди попередніх інстанцій також дійшли правильного висновку про те, що така постанова була прийнята державним виконавцем з дотриманням вимог Закону, оскільки за приписами ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Тобто виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Оскільки боржником виконавчий лист у визначений термін не був виконаний добровільно тому і була винесена вказана постанова від 29 лютого 2016 року про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6відхилити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова