справа № 179/1518/17
провадження № 2/179/1371/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що 01 липня 2000 року помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 4,590 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :02:002:0006), що належала йому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія III-ДП № 067588 від 17 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за МД №1200. За життя він залишив заповіт від 02 грудня 1999 року, посвідчений секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 53, в якому вказав позивача як спадкоємця земельної ділянки.

Позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину, але йому відмовили, посилаючись на те, що предметом заповіту є сертифікат на право на земельну частку (пай), а ним було надано державний акт на право власності на земельну ділянку, тому порекомендовано звернутися до суду.

ОСОБА_1 вважає, що має право спадкувати земельну ділянку свого батька, оскільки є його спадкоємцем за заповітом. Отримання ним державного акта на право приватної власності на землю та виділення земельної ділянки в натурі не впливає на волевиявлення померлого залишити позивачу у спадок землю.

Позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки після смерті діда проживав у його будинку, користувався земельною ділянкою, саджав і прибирав город. Відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) управління та володіння спадковим майном свідчить про фактичне прийняття спадщини.

Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача надано до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

В заповіті від 02 грудня 1999 року, посвідченому секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 53, ОСОБА_3 вказав позивача, як спадкоємця земельної частки (паю) - (а. с. 11).

ОСОБА_3 помер 01 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 297279, актовий запис № 21 (а. с. 7).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Земельна ділянка площею 4,590 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського господарства, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія III-ДП № 067588 від 17 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 1200, належала ОСОБА_3 (а. с. 9).

У відповідності до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки після смерті свого батька користувався земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_3, після його смерті фактично прийняв спадщину, має право на спадкування за заповітом, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 534, 549 ЦК України (ред. 1963 року), ст. ст. 1233-1235 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код., право власності по праву спадкування за заповітом на:

-земельну ділянку площею 4,5900 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :02:002:0006), відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія III-ДП № 067588 від 17 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за МД № 1200, що належала ОСОБА_3, померлому 01 липня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук