Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/74/17
Справа № 279/478/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, зазначивши , що 15.06.2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №МК-172-07КО про отримання кредиту в сумі 20000,00 доларів США зі сплатою 16% на рік за користування ним на строк до 14.06.2022 року. В забезпечення виконання зобовязання з відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким вона поручилась за виконання ОСОБА_3 прийнятих на себе зобовязань. Відповідачі неналежним чином не виконують зобовязання та мають заборгованість станом на 04.11.2015 року в сумі 73131,28 доларів США, що в еквіваленті становить 1682750 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Представником позивача позовні вимоги підтримані.

Представником відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнано частково, зазначено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 11.05.2012 року в рахунок стягнення заборгованості було накладено стягнення на предмет іпотеки, тому відповідач залишається винним лише 4056,13 доларів США, за вимогою про стягнення пені пропущено строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, своїх пояснень та заперечень не надала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності судом встановлено наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

15.06.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №МК-172-07КО про отримання кредиту в сумі 20000,00 доларів США зі сплатою 16% на рік за користування ним на строк до 14.06.2022 року. В забезпечення виконання зобовязання з відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Відповідачі неналежним чином не виконують зобовязання та мають заборгованість станом на 04.11.2015 року в сумі 73131,28 доларів США, що в еквіваленті становить 1682750 грн. Сторонами встановлено строк позовної давності за всіма вимогами тривалістю 5 років, який позивачем дотримано. Крім того, зверненням позивача до суду у 2011 року позовна давність була перервана і її перебіг розпочався заново.

Представник відповідача посилається на те, що в рахунок погашення заборгованості судовим рішенням було звернуто стягнення на заставне майно, тому позивач не має права заявляти вимогу на всю суму заборгованості.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України (правова позиція ВСУ у справі № 6-224цс17 від 13.03.2017 року).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 11.05.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення було прийнято рішення про те, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МК172-07КО від 15.06.2007 року звернуто стягнення на 1/5 (одну пяту) частину нежитлової будівлі №62-а по вул.Сосновського м.Коростеня Житомирської області площею 103,9 м2, та надано право продажу даного майна позивачем будь-якій особі-покупцю за початковою ціною 112300 (сто дванадцять тисяч триста) гривень.

Вказане рішення виконано не було, предмет іпотеки не реалізовано, вимоги позивача за рахунок реалізації заставного майна не задоволені, що відповідачем ОСОБА_3 не заперечується.

За таких обставин позивачем обрано інший спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачі належно не виконували прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного з позивачем договору, істотно порушували його умови, що є підставою для стягнення з них заборгованості .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.1049,1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №МК172-07КО від 15.06.2007 року, забезпеченим договором поруки №МК172-07КО від 15.06.2007 року, станом на 04.11.2015 року в розмірі 73131 (сімдесят три тисячі сто тридцять один) доллар 28 центів США, що становить 1682750 (один мільйон шістсот вісімдесят дві тисячі сімсот пятдесят) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12620 (дванадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 63 копійки судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12620 (дванадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 63 копійки судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Волкова Н.Я.

копія згідно з оригіналом