Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 428/7992/17
Провадження № 22ц/782/740/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Орлова І.В.,

суддів Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 (далі позивач) визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, що передбачені частинами 2 та 3 статті 121 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просив: ухвалу від 12 вересня 2017 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 31 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі ПрАТ «Азот») з позовом у якому просив суд: стягнути з ПрАТ «Азот» невиплачену заробітну плату в сумі 24.526,17 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2017 року по 31 липня 2017 року в сумі 13.910,08 гривень, а всього - 38.436,25 гривень.

Процесуальне рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції мотивував тим, що позивач не виправив недоліки, на які йому вказувалося в ухвалах від 31 липня та 19 серпня 2017 року про залишення позовної заяви без руху. Зокрема, ОСОБА_2 не надав суду: 1) копію ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати або ухвали про скасування судового наказу; 2) документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 640,00 гривень за подання позовної заяви майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновку місцевого суду про повернення позовної заяви ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до частини 3 статті 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, зазначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно з частиною 6 статті 119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з пунктом 6 частини 3 статті 121 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третю статті 118 цього Кодексу.

Отже, в одній позовній заяві від 31 липня 2017 року ОСОБА_2 об'єднав дві вимоги: 1) про стягнення нарахованої, але невиплаченої роботодавцем заробітної плати; 2) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Перша вимога ОСОБА_2, за якою відповідно до статті 96 ЦПК України може бути виданий судовий наказ, підлягає судовому захисту виключно у порядку наказного провадження. Пред'явлення позову щодо такої вимоги, потребує надання копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Позивач вимогу місцевого суду про надання зазначених документів не виконав.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України № 3674-VІ від 08.07.2011 року «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вищезазначеною нормою звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачено. Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що позивач взагалі не повинен сплачувати судовий збір за подання позовної заяви з такими вимогами, є помилковими.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивач порушив умови, які визначають порядок здійснення ним права на подання позовної заяви і не виправив цього порушення, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року постановлено з додержанням вимог процесуального закону, підстав для скасування цієї ухвали за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.

Керуючись статтями 303, 307, 312-315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року про повернення заяви залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: