АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5215/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 641/7207/16-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, як правонаступника ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі продажу будинку недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Спиридонівська,8, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 30.12.2014 року та скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі цього договору.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що житловий будинок за адресою м. Харків вул. Спиридонівська, 8, належав на праві власності її діду та прадіду її доньки, в інтересах якої вона предявляє позов, - ОСОБА_7

30.12.2014 року ОСОБА_7 продав будинок ОСОБА_5 Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 При укладенні договору купівлі-продажу не було надано згоди органів опіки та піклування на відчуження будинку, чим було порушено право неповнолітньої праонуки ОСОБА_9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала з ним у спірному будинку та зареєстрована за вказаною адресою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 до ОСОБА_5, ОСОБА_11, як правонаступника ОСОБА_7Т, треті особи ОСОБА_8, Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі продажу будинку недійсним залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що спірний будинок був єдиним і постійним місцем проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 із самого її народження та іншого житла не має.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судовим розглядом встановлено, що 30 грудня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_7 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняв у власність житловий будинок № 8 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Спиридонівська ,реєстровий № 2693.

Згідно довідки про місце проживання/перебування особи відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківської області ід 19.03.2015 року в спірному будинку зареєстрована ОСОБА_2 з 31.10.1995 року в адресний талон якої вписана донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 , суд першої інтонації виходив з того, що ОСОБА_3 праонукою ОСОБА_7, а не донькою.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

За змістом статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

ОСОБА_7, який уклав договір купівлі-продажу будинку № 8, розташованого за адресою м. Харків вул. Спиридонівська, приходиться ОСОБА_3 прадідом, тобто правочин, який позивач просить визнати недійсним, вчинено не батьками неповнолітньої , а прадідом неповнолітньої особи, та ОСОБА_3 не є особою, яка позбавлена батьківського піклування.

Крім того, у відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно вимог ч. 4 ст. 203 ЦПК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та її представника в судовому засіданні на той факт,що судом не правильно тлумачиться правова позиція Верховного Суду України, відповідно до якої, при вчиненні правочину згода органу опіки та піклування отримується лише на укладенні правочинів батьками, безпідставні.

Судова колегія приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосовується правова позиція № 6-1793цс/15 від 10 лютого 2016 року, оскільки правочин стосовно спірного майна був вчинений власником майна, який є прадідом дитини та вказаним правочином не порушуються права неповнолітньої дитини.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був предметом розгляду судами та ухвалою ВССУ від 18 травня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним залишено без змін.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була залучена до участі у справі у якості правонаступника ОСОБА_12, що виключає її можливість приймати участь у розгляді справи як на стороні позивача так і відповідача, оскільки відповідно до ст. 606 ЦК України, зобовязання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що у суду відсутні підстави для визнання договору купівлі продажу будинку № 8 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Спиридонівська , реєстровий № 2693 недійсним.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: