Провадження №2/263/2450/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«03» листопада 2017 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-
05.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу, відсотків, інфляційного збільшення та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором позики.
Позивач в судове засідання не зявився в позові зазначив прохання про розгляд справи за його відсутності та не заперечення проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.
Відповідно до договору позики відповідачі зобовязались виконувати погашення позики в порядку та у строки відповідно до договору.
Відповідно до п. 2.1 вказаного договора позики, позика ОСОБА_2, ОСОБА_3, була надана під заставу нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, а саме: однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України.
Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Крім того, згідно ст. 554 ЦК України боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частина 2 передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Суд вважає, що інфляційне збільшення суми позики за період: квітень 2017 року липень 2017 року складає 2661 грн. Зазначені суми підтверджені наданим позивачем суду розрахунком та підлягають стягненню на користь позивача, так як відповідачі прострочили виконання грошового зобовязання.
В звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1437,47 грн.
Керуючись ст.ст.10,11,61,88,197 ч.2, 209,212-215,218, 224-226 ЦПК України , суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Дмитрієвни, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - задовольнити повністю.
Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, ОСОБА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 1437, 47 грн., а з кожного по 714, 74 грн.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: П.І. Папаценко