АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/5783/16-ц Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/790/5352/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харковавід 21 липня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 28 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Юлія Вікторівна, про тлумачення умов договору, стягнення заборгованості за аліментами, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що з 06 серпня 1999 року по 14 вересня 2004 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 22 липня 2004 року між нею та відповідачем було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ю.В. договір, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі не менш як 350 грн., які сторони домовилися рахувати як еквівалент 50 євро щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що у порушення умов договору відповідач сплачує аліменти лише у розмірі 350 грн. щомісяця, не визнає свого обов'язку сплачувати аліменти в сумі, еквівалентній 50 євро, а нотаріус відмовляється вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості зі сплати аліментів посилаючись на те, що її розмір не є безспірним, ОСОБА_1 просила розтлумачити п. 2 укладеного 22 липня 2004 року між сторонами по справі договору у визначенні волевиявлення сторін на те, що ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття у національній валюті України - гривні в сумі, еквівалентній 50 Євро на 12 число кожного місяця за курсом НБУ на день оплати, однак не менше 350 грн.; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 200 994 грн. 44 грн., яка складається з 38 920 грн. 78 коп. заборгованості за аліментами, 13 146 грн. 16 коп. пені за порушення виконання зобов'язань за договором та 148 927 грн. 50 коп. інфляційних втрат за період з 12 вересня 2004 року по 12 грудня 2016 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 21 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 28 липня 2017 року з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 2 009 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення та додаткове рішення скасувати, ухвалити нове, яким заявлений нею позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано зміст пропозиції відповідача, викладеної в листі від 16 липня 2004 року, а розмір аліментів 350 гривень є меншим за законодавчо встановлений мінімум.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом установлено, що з 06 серпня 1999 року по 14 вересня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9, 10).

22 липня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ю.В. договір про сплату аліментів на дитину.

Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язується сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі не менш як 350 грн., які сторони домовилися рахувати як еквівалент 50 євро щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7).

Належне виконання відповідачем зобов'язань щодо сплати аліментів у розмірі 350 грн. на місяць ОСОБА_1 не заперечується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що волевиявлення сторін договору від 22 липня 2004 року було спрямоване на визначення зобов'язань відповідача щодо сплати аліментів у грошовій одиниці України - гривні у розмірі 350 грн. на місяць, вказане зобов'язання виконується ОСОБА_2 належним чином, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за аліментами, нарахованої пені та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу,

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що могло матися на увазі. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, у випадку наявності таких позовних вимог.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та має бути виконане в грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони договору визначили зміст зобов'язань відповідача - сплату аліментів у грошовій одиниці гривні та їх розмір - не менше 350 грн. на місяць.

На підтвердження волевиявлення сторін договору на такі його умови свідчить також той факт, що позивач протягом 2004-2016 років отримувала аліменти на утримання доньки саме у такому розмірі, а до суду звернулась через 12 років після укладення договору.

Посилання позивача на копію листа за підписом ОСОБА_2 від 16 липня 2004 року, в якому останній пропонував надавати щомісячне матеріальне забезпечення доньки у сумі, що еквівалентна 50 євро, висновків суду не спростовують, оскільки така домовленість не знайшла свого підтвердження в умовах укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Разом з тим, ухвалюючи додаткове рішення від 28 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 2 009 грн. 94 коп. судового збору, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ціна позову у розмірі 200 099 грн. 44 коп. складається також із розміру заборгованості за аліментами (38 920 грн. 78 коп.), а згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 21 липня 2017 року - залишенню без змін, а додаткове рішення від 28 липня 2017 року слід змінити, зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави до 1 620 грн. 74 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харковавід 21 липня 2017 року залишити без змін.

Додаткове рішення Московського районного суду міста Харковавід 28 липня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 620 грн. 74 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді Н.П. Пилипчук

Л.А. Швецова