Справа № 161/6900/17
Провадження № 2/161/2500/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 жовтня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - орган опіки та піклування Служба у справах дітей Луцької міської ради про виселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.05.2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про виселення.

Позов мотивувала тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2014 р. було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, яким є житло ОСОБА_4 за адресою: м.Луцьк, вул.Привокзальна, 7/13. На момент подання позову відповідачкою не виконано умов договору позики від 15.07.2011 р. та позивач вважає, що чиняться перешкоди щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ОСОБА_4 всупереч умовам договору про іпотеку від 15.07.2011 р. незаконно зареєструвала у спірній квартирі свою неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дії відповідачки ОСОБА_4, яка разом з дочкою ОСОБА_5 відмовляється в добровільному порядку виселитись з будинку і знятись з реєстрації, порушують право власності ОСОБА_3, оскільки вона не має можливості захистити її порушене права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд виселити ОСОБА_4 та її неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з двохкімнатної квартири № 13, що знаходиться в будинку № 7 по вулиці Привокзальній у місті Луцьку, на яку звернуто стягнення на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2014 року у справі № 161/5917/14-ц, провадження № 2/161/2199/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, без надання іншого житлового приміщення.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві мотивів.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_6, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, вдруге в судове засідання не зявився, неодноразово просив судові засідання перенести.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_2 покладався на думку суду.

Суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2014 р. рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 161/5917/14-ц, провадження № 2/161/2199/14 було повністю задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки та присуджено: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за нотаріально посвідченим договором позики від 15.07.2011 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 454770 (чотириста пятдесят чотири тисячі сімдесят сім) грн. 41 коп. ( в тому числі: сума позики 240000 грн., заборгованість по несплачених відсотках 204000 грн., 3% річних 10770,41 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, ВАР № 482809, посвідченого 10.10.2003 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 зареєстрованим № 4-2934; реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» із початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок або житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Умовами договору іпотеки від 15.07.2011 року, який ОСОБА_4 добровільно підписала та який не був предметом оскарження, передбачено:

- п.6.: ІПОТЕКОДАВЕЦЬ свідчить та гарантує, що:

6.1. Вся інформація, надана ІПОТЕКОДАВЦЕМ щодо предмету іпотеки на момент укладення цього договору, є достовірною;

6.2. Предмет іпотеки є його особистою приватною власністю, в шлюбі ІПОТЕКОДАВЕЦЬ не перебуває та ні з ким не проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу; малолітніх, неповнолітніх та інших осіб, яких він зобовязаний утримувати за законом, немає.

- п. 6.8.: На момент підписання цього Договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЯ.

- п. 6.10.: Прав неповнолітніх та/чи малолітніх щодо предмету іпотеки не існує, що підтверджується Довідкою № 1106, виданою 14.07.2011 року ЖКП № 3 про склад сімї.

-п. 8.1.3. ІПОТЕКОДАВЕЦЬ зобовязаний: без письмової згоди ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЯ не здійснювати дій, повязаних із зміною прав власності на предмет іпотеки, обтяження його будь-якими зобовязаннями, в тому числі, передача в оренду, лізинг, спільну діяльність, заставу (наступну іпотеку) тощо;

п. 8.1.6. ІПОТЕКОДАВЕЦЬ зобовязаний: не реєструвати в квартирі, яка є предметом іпотеки, місця проживання та місця перебування малолітніх, неповнолітніх осіб та будь-яких осіб, без письмового дозволу на те іпотекодержателя.

п. 18.: ІПОТЕКОДАВЕДЬ та ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЬ підписанням даного Договору стверджують, що: правочин вчиняється у формі, встановленій законом, він не суперечить правам та інтересам неповнолітніх та малолітніх та інтересам другого із подружжя.

Відповідач умов вищенаведеного договору іпотеки не заперечила та не оспорила, а тому він вважається дійсним (презумпція правомірності правочину) на підставі ст.204 ЦК України і підлягає до виконання.

Своїми умисними діями щодо реєстрації неповнолітньої ОСОБА_5 у приміщенні, що є предметом іпотеки ОСОБА_4 порушила права та законні інтереси позивача ОСОБА_3 і, в подальшому, є перешкодою для виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки борг за договором позики від 15.07.2011 року боржником не погашений, позивач вживала заходів щодо досудового врегулювання спору шляхом надіслання вимоги про добровільне виселення, яка була отримана ОСОБА_4 16.02.2017 року за місцем роботи та 08.02.2017 року за місцем проживання.

Судом встановлено, що вимога на момент розгляду позову відповідачем не виконана.

Такі дії відповідача порушують право позивача ОСОБА_3 задоволити її право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про підставність позову та необхідність виселення ОСОБА_4 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із займаного ними приміщення, а саме: з двохкімнатної квартири № 13, яка знаходиться в будинку № 7 по вулиці Привокзальній у місті Луцьку.

Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, а саме: понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу адвоката, які згідно ст.79 ЦПК України також відносяться до складу судових витрат.

Договором про надання правової допомоги від 02.04.2015р., укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 85 від 03 травня 2017 року про оплату стверджується, що позивачем сплачено адвокату ОСОБА_1 3500 грн.00 коп. за правову допомогу у даній справі.

Разом з тим, зважаючи на обсяги надання правової допомоги адвоката, з підстав, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VІ, Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, враховуючи кількість судових засідань, в яких приймав участь адвокат, складність справи, суд вважає, що присудженню з другої сторони підлягають понесені витрати на правову допомогу лише частково, в сумі 1500 грн.

А тому, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 84, 88, 212-215, 224 ЦП К України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_4 та її неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з двохкімнатної квартири № 13, яка знаходиться в будинку № 7 по вулиці Привокзальній у місті Луцьку, на яку звернуто стягнення на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2014 року у справі №161/5917/14-ц, провадження № 2/161/2199/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з розглядом цієї справи у розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень 00 копійок, та витрати позивача на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 1500,00 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта