АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Декаленко В.С.
справа №758/9064/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» - Нікіпелової Катерини Євгеніївни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги та скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову в які просила суд накласти арешт на об'єкт нерухомого майна, а саме на: квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.07.2017 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат, жилою площею 69,70 кв.м, загальною площею 120,50 кв.м.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» - Нікіпелова К.Є. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру, яка виступає предметом іпотеки та перебуває під забороною на відчуження, необґрунтовано застосував заходи забезпечення позову та дійшов безпідставного висновку про те, що в разі не застосування обраних заходів забезпечення позову, в подальшому виконати ухвалене рішення в даній справі буде неможливо, при цьому суд порушив законні права ТОВ «Фінансова компанія «Женева», як іпотекодержателя, що в подальшому може привести до неможливості звернення стягнення на вказану квартиру іпотекодержателем та її реалізації за обраним способом. А тому вказана ухвала суду про забезпечення позову підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ПАТ «Український Професійний Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви про забезпечення позову так як існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п.1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, позивач посилався на те, що у зв'язку з наявністю підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними та у зв'язку з тим, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заявлено про намір звернення стягнення на предмет іпотеки за відступленими останньому від банку договорами, зокрема, за договором іпотеки майнових прав, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у разі невжиття таких заходів.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про забезпечення позову з цих підстав є передчасним виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсними:

договір №14 про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеного 21.04.2017 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №643 від 29.11.2006 року;

договір №14/1 про відступлення права вимоги за договором іпотеки майнових прав, укладеного 21.04.2017 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за №5812 щодо відступлення права вимоги за договором іпотеки майнових прав від 29.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі №2640;

скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34877030 від 21.04.2017 року 12:12:46.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до умов оспорюваного договору №14/1 про відступлення права вимоги за договором іпотеки майнових прав (іпотечним договором) банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до іпотекодавця, зазначеного у додатку №1 до цього договору.

За цим договором новий кредитор набуває усі права іпотекодержателя за іпотечним договором. Відповідно до додатку №1 до договору №14/1 про відступлення права вимоги предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, яка територіально розташована у Солом'янському районі м. Києва.

Тобто вищевказані позовні вимоги стосуються нерухомого майна.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.07.2017 року було відкрито провадження у даній справі.

Проте, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.10.2017 року вищевказана ухвала суду першої інстанції була скасована, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав недотримання судом першої інстанції положень ст.114 ЦПК України.

А тому і вирішення питання про забезпечення позову є передчасним.

Відповідно до ч.3 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» - НікіпеловоїКатерини Євгеніївни задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: