Справа № 310/4360/17
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.04.2002 року вона отримала спадщину у вигляді 1/2 частини вказаної вище квартири. З цього часу вона повністю користується цією квартирою та в ній проживає. Вказана частина квартири до того належала її тітці ОСОБА_3

Іншим власником 1/2 частини квартири був цивільний чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4, який помер 08.03.1994 року. Заповіту ОСОБА_4 не складав і після його смерті спадщину ніхто не прийняв, оскільки він не мав спадкоємців за законом.

На даний час вона користується всією квартирою більше 10 років, сплачує комунальні послуги, що дає їй право звернутися до суду з позовом в порядку ст. 344 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник Бердянської міської ради подав до суду заяву від 25.07.2017 року про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області на праві власності належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.05.1993 року ОП «Бердянськбуд».

08.04.1994 року в м. Бердянську помер ОСОБА_4, що підтверджується записом акту про смерть №363 від 09.03.1994 року.

Згідно листа Бердянської державної нотаріальної контори від 18.10.2017 року №4270/01-16 після смерті 08.03.1994 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа, щодо майна померлого не заводилась.

ОСОБА_3 померла 08.09.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №179637, виданим 10.09.2001 року Борисівською сільською радою Приморського району Запорізької області.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини квартира АДРЕСА_1 (Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 11.04.2002 року Бердянською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч. 1, ч .4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до спадкового права Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4, існувало лише дві черги спадкоємців за законом, відповідно до яких його цивільна дружина (ОСОБА_3П.) та племінниця останньої (ОСОБА_1М.) не входили до кола спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи 10.10.2002 року ОСОБА_1 уклала договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

12.04.2017 року ОСОБА_1 уклала договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Згідно довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ» від 12.07.2017 року за адресою АДРЕСА_2 заборгованість з квартирної плати станом на 12.07.2017 року відсутня.

Довідкою №186 від 12.07.2017 року ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» підтверджується відсутність заборгованості за вказаною вище адресою за надані послуги з централізованого опалення.

Також за даною адресою відсутня заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується довідкою КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради №355 від 12.07.2017 року.

При цьому факт відсутності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за квартирою №30 в будинку №45 по вул. Морська (Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області станом на даний час свідчить про відкритість та безперервність володіння ОСОБА_1 чужим майном, а саме 1/2 частиною вказаної квартири, яка в даному випадку є безхазяйною нерухомою річчю, оскільки ОСОБА_4 спадкоємців не мав, а рішення про передачу цієї нерухомої речі у комунальну власність в установленому законом порядку не приймалось.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, починаючи з 11.02.2002 року, яким є 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області , яка належала ОСОБА_4, в звязку з чим набула право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 (до перейменування вул. Мазіна) в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко