18.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/104/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Дніпровська міська рада, Друга дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06 січня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно збільшених позовних вимог зазначила, що 13 березня 1958 року її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб. 22 квітня 1958 року їм було надано земельну ділянку, площею 555 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Дунайська, 45, на якій батьками було побудовано житловий будинок. Тобто, за життя батьки отримали земельну ділянку у встановленому на той час порядку, за дозволом було побудовано житловий будинок, який було прийнято в експлуатацію згідно акту, однак батьки із-за своєї хвороби не встигли зареєструвати своє право власності в КП «ДМБТІ». 01 січня 2001 року помер батько - ОСОБА_3. Мати спільно мешкала з батьком, та фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини вказаного домоволодіння, позивач разом з сестрою, відповідачем по справі заяв до нотаріальної контори не подавали. 01 квітня 2004 року померла мати позивача - ОСОБА_4. Тривалий час з кінця 1990 років позивач переїхала мешкати до батьків за адресою: м. Дніпро, вул. Дунайська, 45, хоча була зареєстрована за іншою адресою, оскільки позивач є інвалідом, вона не могла знятися з реєстраційного обліку до 2004 року. Тільки 16.04.2004 року позивач була зареєстрована у батьківському домоволодінні, хоча мешкала там майже десять років. Позивач просила встановити факт прийняття спадщини, яка складається з домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро, після смерті батька ОСОБА_3, померлого 01.01.2001 року та мати ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння 45, яке розташоване по вулиці Дунайська в м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,3 кв.м., житловою 29,5 кв.м.; літньої кухні літ.Б; сараю літ.Г; літ.Д; літ.З; літ.Л; погребу літ.Е; літнього душу літ.М; уборної літ.Н; навісу літ.О; колодязю літ.К, огорож № 1-6, водоколонки №7, мостіння І, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року.

03.03.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа - Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що за життя батьки отримали земельну ділянку у встановленому законом порядку, за дозволом було побудовано житловий будинок, який прийнято в експлуатацію. 01 січня 2001 року помер батько ОСОБА_3. Після його смерті мати прийняла фактично спадщину та 1/2 частина домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро належала їй на підставі положень Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР, що діяв на момент його смерті, як спільне набуте майно подружжя. Єдиними спадкоємцями за законом є ОСОБА_2 та її рідна сестра ОСОБА_1, які фактично вступили у володіння частиною спірного домоволодіння, здійснювали поточний ремонт будинку, сплачують комунальні послуги. У звязку з тим, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння 45, яке розташоване по вулиці Дунайська в м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,3 кв.м., житловою 29,5 кв.м.; літньої кухні літ.Б; сараю літ.Г; літ.Д; літ.З; літ.Л; погребу літ.Е; літнього душу літ.М; уборної літ.Н; навісу літ.О; колодязю літ.К, огорож № 1-6, водоколонки №7, мостіння І, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Зустрічну позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнала частково. Зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник третьої особи Дніпровської міської ради в судовому засіданні не первісний позов, а ні зустрічний не підтримала та заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовами Друга дніпровська державна нотаріальна контора просили слухати справу у відсутність їх представника, згідно діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити по наступних підставах.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 (до шлюбу «ОСОБА_4) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (до шлюбу «ОСОБА_4) ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 1958 року (а.с.4-7).

Встановлено, що Рішенням № 452 від 22 квітня 1958 року виконкому Ленінської райради депутатів трудящихся відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку ОСОБА_4, ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, вул. Дунайська, 45, площею 555 кв.м. (а.с.8).

На вказаній земельній ділянці в м. Дніпро, вул. Дунайська, 45 був збудований житловий будинок, який було введено в експлуатацію (а.с.11-12).

Пунктами 1 і 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. З вступом у дію Сімейного кодексу України втрачає чинність Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв'язку із набранням Цивільним кодексом України чинності з 01.01.2004 року, Сімейний кодекс України набрав чинності також з 01.01.2004 року та нормами цього Кодексу регулюються відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2004р. регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до статті 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З рахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро є спільною власністю подружжя ОСОБА_3 і належить їм на праві спільної сумісної власності.

Встановлено, що 01 січня 2001 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро.

Суд вирішує справу керуючись Цивільним кодексом України в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою № 435/2002, вбачається, що спадкоємцем після його смерті є дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після його смерті, тобто успадкувала 1/2 частину домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро.

Далі встановлено, що 01 квітня 2004 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро.

Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийнятті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно матеріалів спадкової справи № 40/2005, заведеної Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 01 квітня 2004 року з заявою про прийняття спадщини звернулася 26.06.2015 року ОСОБА_2 за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, 17 січня 2005 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с.86-95).

Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Проте, позивач ОСОБА_1 на даний час не має можливості отримати свідоцтво про спадщину після смерті матері, оскільки їй відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 з кінця 1990 років переїхала мешкати до батьків за адресою: м. Дніпро, вул. Дунайська, 45, хоча була зареєстрована за іншою адресою, оскільки позивач є інвалідом, вона не могла знятися з реєстраційного обліку до 2004 року. Тільки 16.04.2004 року позивач була зареєстрована у батьківському домоволодінні, хоча мешкала там майже десять років.

Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8

Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року, та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість, позовні вимоги за первісним позовом в частині встановлення факту прийняття спадщини, яка складається з домоволодіння № 45 по вул. Дунайська в м. Дніпро, після смерті батька ОСОБА_3, померлого 01.01.2001 року не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем, як спадкоємцем за законом, вжито усіх передбачених законом заходів для прийняття спадщини, але у встановленому законом порядку остання спадщину отримати не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не провела державну реєстрацію права власності спірного домоволодіння, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння 45, яке розташоване по вулиці Дунайська в м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,3 кв.м., житловою 29,5 кв.м.; літньої кухні літ.Б; сараю літ.Г; літ.Д; літ.З; літ.Л; погребу літ.Е; літнього душу літ.М; уборної літ.Н; навісу літ.О; колодязю літ.К, огорож № 1-6, водоколонки №7, мостіння І, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року, та первісні позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Натомість, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом не підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 відмовилася від спадщини та нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 не зверталася до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 1216,1217,1218 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Дніпровська міська рада, Друга дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння 45, яке розташоване по вулиці Дунайська в м. Дніпрі, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,3 кв.м., житловою 29,5 кв.м.; літньої кухні літ.Б; сараю літ.Г; літ.Д; літ.З; літ.Л; погребу літ.Е; літнього душу літ.М; уборної літ.Н; навісу літ.О; колодязю літ.К, огорож № 1-6, водоколонки №7, мостіння І, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01.04.2004 року.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О. Скрипник