Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерна фірма «Яворник», третя особа - управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала повний робочий день у відповідача у період з 28 серпня 1980 року по 14 травня 1992 року та здійснювала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини третього класу небезпеки. Вказана вище професія надає право позивачу на отримання пенсії на пільгових умовах, проте відповідач відмовляється надати відповідну довідку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: встановити факт її роботи повний робочий день у період з 28 серпня 1980 року по 14 травня 1992 року протягом якого, виконувала оздоблення виробів із деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини третього класу небезпеки; визнати дії публічного акціонерного товариства акціонерна фірма «Яворник» (далі - ПАТ АФ «Яворник») по невидачі ОСОБА_3 уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та по не відкликанню довідки ПАТ АФ «Яворник» від 18 вересня 2014 року неправомірними; зобов'язати відповідача видати позивачу уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оформлену відповідно до Порядку підтвердження стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно додатку № 5.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що трудова книжка позивача не містить відомостей, що остання працювала на посадах, на підставі яких вона має право на пільгову пенсію, а відповідач не має документів, на підставі яких можна було б видати уточнюючу довідку. Інших доказів, які б стверджували, що ОСОБА_3 набула права на пільгових умовах вийти на пенсію за віком, останньою не надано.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 28 серпня 1980 року по 14 травня 1992 року працювала у відкритому акціонерному товаристві акціонерній фірмі «Яворник», правонаступником якого є ПАТ АФ «Яворник», на посаді шліфувальниці, оздоблювальниці меблевого цеху зі шкідливими і важкими умовами праці, не нижче третього класу небезпеки.

Наказом відповідача від 23 травня 1995 року затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. У додатку до цього наказу міститься список виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах по списку № 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», код 2314 - обробки виробів з деревини, ґрунтувальники, красильники, лакувальники, полірувальники, розпилювачі всіх найменувань, полірувальники всіх найменувань, пульверизаторники, шліфувальники всіх найменувань, зайняті шліфуванням поверхонь покритих лакофарбовими матеріалами, шліфувальники, шпаклювальники, які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче третього класу небезпеки.

Наказом відповідача від 25 вересня 2000 року про результати повторної атестації робочих місць за умовами праці, яким затверджено перелік робочих місць, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації за роботу у важких та шкідливих умовах праці, в якому в графах робоче місце та пільгове забезпечення вказано: опоряджувальники виробів з деревини (які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче третього класу небезпеки, список № 2-223062а-16314.

Відповідні записи про атестацію робочих місць до трудової книжки ОСОБА_3 внесені не були.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно з п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Так, відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

При цьому, сам факт наявності в Списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному Списку, а й зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Зокрема, до пільгового стажу зараховується період роботи на відповідних посадах або за професіями, при обов'язковому підтверджені документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Обґрунтовуючи свої вимог, позивач вказувала, що вона у період з 28 серпня 1980 року по 14 травня 1992 року здійснювала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини третього класу небезпеки, а тому відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію на пільгових умовах.

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач вказував, що професія оздоблювальника виробів з деревини, що працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче третього класу небезпеки була внесена до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, лише у 1992 році.

Однак, як вбачається з постанови Кабінету Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», вказана вище професія була внесена до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, 26 січня 1991 року.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, в матеріалах справи знаходиться довідка відповідача від 18 вересня 2014 року (а. с. 17), відповідно до якої позивач виконувала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових лаків, що містять шкідливі речовини третього класу небезпеки.

Проте, таким доказам не надано належної правової оцінки та не спростовано вказані вище доводи позивача.

Таким чином, суди попередніх інстанцій всупереч вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не спростували належними та допустимими доказами доводи позивача, не перевірили, чи внесена професія оздоблювальника виробів з деревини, що працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче третього класу небезпеки до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», а тому дійшли передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.І.Євтушенко

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська