Справа №442/3395/17
Провадження №2/442/1458/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої судді: Гарасимків Л.І.

при секретарі - Кулик М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за ? частину вартості автомобіля,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за ? частину вартості автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в період з 29.01.1998 року по 03.04.2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2015 року у праві №442/5058/14-ц шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 незавершений будівництвом житловий будинок, позначений на плані літ. «А-1», загальною площею 379,5 кв.м., житловою - 84,9 кв.м., з господарською прибудовою альтанкою, позначеною на плані літ. «Б», стан готовності якого складає 98.8%, який знаходиться в м.Дрогобичі Львівської області, на вул.Завіжній,33/1;

-земельну ділянку, площею 0,0600 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:044:0109, розташовану в м.Дрогобичі Львівської області, на вул.Завіжній,33/1;

-автомобіль НОМЕР_1, 2014 року випуску.

Здійснено поділ вказаного майна наступним чином: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у власність по 1/2 ідеальній частині незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 379,5 кв.м. житловою - 84.9 кв.м з господарською прибудовою - альтанкою, стан готовності якого складає 98,8%, що знаходиться в м.Дрогобичі Львівської області, на вул.Завіжній,33/1;

-ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у власність по 1/2 ідеальній частині земельної ділянки, площею 0,0600 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:044:0109, розташованої в м.Дрогобичі Львівської області, на вул.Завіжній, 33/1;

-ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у власність по 1/2 ідеальній частині автомобіля марки марки «Нуundai Santa FE, д.н.з. НОМЕР_2, 2014 року випуску. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2015 року, у виді накладення арешту на транспортний засіб марки «Нуundai Santa FE, д.н.з. НОМЕР_2, 2014 року випуску.

-Стягнено з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1583,40грн. судового збору.

Перебуваючи в шлюбі, вони придбали автомобіль НОМЕР_3, 2014 року випуску, який згідно вказаного вище рішення суду належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності. З моменту винесення рішення суду і по теперішній час автомобіль перебуває у відновідача, який він використовує самостійно і лише у власних цілях. Вона не має жодного доступу до вказаного майна, оскільки відповідач обмежив її у цьому. Вона вважає, що спільне володіння і користування майном неможливе та не маючи важливості користуватися своєю власністю і не дійшовши згоди стосовно мирного врегулювання порядку користування автомобілем, вважає, що із відповідачем як співвласника необхідно стягнути грошову компенсацію за належну частку у спільному майні. На даний час ринкова вартість спірного автомобіля становить 32 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 840 000 грн., про що свідчать оголошення розміщені в мережі Інтернет на сайтах продажу вживаних автомобілів.Вказаний автомобіль в максимальній комплектації, зі встановленим газобалонним обладнанням італійського виробництва, вартість якого складає 1500 євро, що в гривневому еквіваленті становить 43 000 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 компенсацію за ? частку у праві спільної часткової власності автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску» в розмірі 420000,00грн. та припинити право власності ОСОБА_1 на ? частку автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, одна від нього поступило письмове заперечення, згідно якого просить в задоволенні заявлених вимог відмовити, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Заслухавши думку позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити частково.

Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси усіх її учасників, співвласники мають право залежно від призначення майна встановити порядок володіння, користування ним або його частинами у натурі, визначити черговість та інші умови користування ) конкретною річчю.

Автомобіль є неподільною річчю, оскільки відповідно до частини 2 ст.183 ЦК України має ознаки неподільних речей, так як поділ без втрати його цільового призначення є неможливим.

Як вбачається із довідки за №176 від 25.04.2017р., вартість автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску, згідно офіційного періодичного додатку до Методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів «Бюлетеня автотоварознавця» №93, виданого Інформаційно-обчислювальним центром союзу експертів України, станом на 24.04.2017р. становить 633740 грн., курс НБУ станом на 24.04.2017р. становить 1 USD = 26,6737грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Крім того, судом враховано, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної іасткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

А тому, аналізуючи викладене та виходячи з аналізу вищезазначених норм, закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд, при вирішенні спору враховує інтереси обох сторін.

Крім того, при розгляді справи, слід врахувати наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, тощо.

Зазначені правові висновки містяться в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2008 року про стягнення грошової компенсації вартості майна, в постановах Верховного Суду України від 19лютого 2014 року в справі №6- 4цс14, від 13 січня 2016 року в справі №6-2925цс15.

В Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, Верховний Суд України зазначив, що у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, з дотриманням вимог ст. 370 ЦК щодо рівності часток співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, здійснюється і виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим у силу неподільності речі (автомобіль, музичний інструмент тощо), співвласник у такому випадку має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Причому компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Крім того, судом враховано те, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Враховано і те, що судом з»ясовано питання щодо реальної можливості співвласника відповідача сплатити грошову компенсацію у спорах за позовом співвласника, коли сторона погоджується на грошову компенсацію.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В п.41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руденко проти України» (заява N 35041/05) 21 грудня 2010 року, остаточне 21/03/2011, суд зауважив, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення про припинення права заявника на частку у квартирі, посилався на ст.ст. 364 та 365 Цивільного кодексу України від 2003 року (435-15). Проте, як було підтверджено роз'ясненням Верховного Суду України, ці положення не можуть бути застосовані одночасно за тих самих обставин, оскільки вони стосуються різних юридичних питань. А саме, можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена статтею 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу ч.ч.І, 2 ст.364 ЦК України та враховуючи положення ст.ст.21. 24, 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов»язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна.

Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов»язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов»язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Такі висновки узгоджуються і з рішенням судів в аналогічних справах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014р. про припинення права на частку в спільному майні та стягнення компенсації, від 02.10.2013р. про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності,

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є неподільною річчю, адже його не можна поділити без втрати його цільового призначення, оскільки відповідач користується спірним автомобілем одноосібно, а позивач не має доступу до користування транспортним засобом, що порушує його права.

Слід врахувати і той факт, що між сторонами не досягнуто згоди про володіння, користування та розпорядження спірним автомобілем.

Оскільки згідно довідки за №176 від 25.04.2017р., вартість автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску, згідно офіційного періодичного додатку до Методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів «Бюлетеня автотоварознавця» №93, виданого Інформаційно-обчислювальним центром союзу експертів України, станом на 24.04.2017р. становить 633740 грн., курс НБУ станом на 24.04.2017р. становить 1 USD = 26,6737грн., відтак заявлені позовні вимоги підлгають до частковго задоволення та є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 212, 214 ЦПК України, 2, 24,41 Конституції України, ст.ст.3, 26, 183, 319, 258, 361, 364, 370 суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 компенсацію за 1/2 частку у праві спільної часткової власності автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску, в розмірі 316870 ( триста шістнадцять тисяч вісімсот сімдесять тисяч ) грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_1, 2014 року випуску.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4288,48 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Гарасимків Л.І.