Провадження № 2/161/4497/17
У Х В А Л А

27 жовтня 2017 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Черняка В.В..,

при секретарі Заболотьку Д.М.,

вивчивши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулося в суд з заявою про забезпечення позову.

Просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, виданого 30 листопада 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики до винесення судом рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про звільнення майна з-під арешту.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в т.ч., зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування підстав для забезпечення позову заявник зазначає, що на виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вчинено дії, а саме, 16 серпня 2017 року винесена постанова про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на нерухоме майно квартиру, що складається з трьох кімнат загальною площею 62, 7 кв.м., жилою площею 38, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл.., АДРЕСА_1.

Оскільки відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року у справі № 161/5186/15-ц, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 62, 7 кв.м., заявник вважає, що у випадку звернення державним виконавцем стягнення на дану квартиру, будуть порушені її майнові права, як власника.

Аналізуючи матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а також не наведено достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому в разі задоволення його позову.

Крім того, на думку суду, недопустимо забезпечувати позов з метою утруднення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151- 153, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.