У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Хилевича В.С.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що ОСОБА_5, попросила ОСОБА_3 придбати для неї квартиру у зв'язку з тим, що у неї самої достатньої суми коштів не було.

Згодом стало відомо, що за договором купівлі-продажу квартири кошти необхідно було вносити трьома частинами. Так, на виконання умов договору були здійснені від імені ОСОБА_5 на рахунок продавця квартири такі платежі:

14.08.2015 року в сумі 120417.00 грн, за кошти ОСОБА_3;

16.09.2015 року в сумі 120417.00 грн, за кошти ОСОБА_3;

15.10.2015 року в сумі 120416.00 гри., з яких 95416 грн. - кошти ОСОБА_6 та 25000 грн - кошти ОСОБА_3;

13.07.2016 року в сумі 25500,00 грн. - кошти ОСОБА_5

Таким чином, загальна сума коштів, яку він надав відповідачці становить 265834,00 грн.

Відповідачка визнає факт передачі ним грошових коштів на придбання квартири. Вважає, що було наведено достатньо доказів на підтвердження тих обставин, що грошові кошти ним надавалися у борг, тобто з подальшим їх поверненням.

Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням написати розписку.

Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив із того, що ____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/3613/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц/787/1286/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору позики та його умови.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 придбала однокімнатну квартиру, розташовану в житловому комплексі "Шоколад" по АДРЕСА_1 вартістю 386750 грн на умовах розстрочення платежу на рік.

Вказана сума була внесена частинами за кошти ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Договір позики між сторонами не укладався.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно із частиною першою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Вказане відповідає правовій позиції ВСУ, що висловлена у його постанові від 8 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16 та є обов'язковою до застосування судами, згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Суд першої інстанції установивши, що сторони не укладали договір позики в письмовій формі, інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору позики вони не надали, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки спірних грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Хилевич