АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/8748/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості по аліментам, нарахування та стягнення пені, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А :

РішеннямПечерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості по аліментам, нарахування та стягнення пені - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 91 145,62 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 18 684,40 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості по аліментам, нарахування та стягнення пені - скасувати, зустрічний позов - задовольнити.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача по первісному позову заперечив проти апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 91 145,62 грн., а також неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 18 684,40 грн.

Посилається на тривалу несплату відповідачем аліментів на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов і просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, вказуючи на те, що ним своєчасно сплачувались аліменти у визначеному розмірі, при цьому самою позивачкою створювались умови для накопичення заборгованості, оскільки аліменти нею не отримувались свідомо. Крім того, відповідач заперечив, що виконавчий лист взагалі знаходився на виконанні у виконавчій службі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2008 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі на користь позивача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи з 28 грудня 2006 року до повноліття ОСОБА_4.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми за один місяць - 1500 гривень.

12 вересня 2008 року судом було видано виконавчий лист № 2-700-1/08 на виконання вищезазначеного рішення суду в частині негайного виконання.

10 лютого 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-700 від 04 лютого 2011 року виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно.

06.12.2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві позивачу було надано розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого заборгованість станом на 18.10.2014 року становить 91 145 грн.62 коп.

Згідно ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За умовами ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за аліментами у розмірі 91 145,62 грн. у зв'язку з несвоєчасною та не у повному обсязі сплатою грошових коштів за рішенням суду.

Розрахунок складений державним виконавцем 06.12.2016 року, та затверджений начальником Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві не спростований відповідачем, а тому прийнятий до уваги судом першої інстанції.

Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 18 684,40 грн. Даний розрахунок наведений позивачем у заяві про зменшення позовних вимог, не спростований відповідачем, а тому прийнятий судом першої інстанції.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів було відкрито, у ньому здійснювались виконавчі дії, відповідачем не у повному обсязі сплачувались аліменти, що призвело до утворення заборгованості.

У зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів існування істотних обставин, які б давали суду підстави повністю або частково звільнити боржника від сплати заборгованості по аліментам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, які наведені відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 не в межах заявлених позовних вимог по первісному та зустрічному позовах, колегія суддів не розглядає та не приймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги, що виконавчий лист від 04.02.2011 року про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття ніколи не подавався до ВДВС у Печерському районі м. Києва та у зв'язку з чим відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи наявна постанова державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Шиян О.В. про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-700 (т.2, а.с.40).

Доводи апеляційної скарги, що після звернення до державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві йому було надано реквізити особового рахунку ОСОБА_3 в Дніпровському відділі Ощадбанку на який він перераховував кошти для сплати аліментів, проте починаючи з 11 травня 2012 року Ощадбанк виключено з електронних платежів, а тому внесення коштів на рахунок ОСОБА_3 стало неможливим та не дивлячись на багаторазові звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з відповідною заявою, йому не було повідомлено новий рахунок для сплати коштів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не підтверджені доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України.

Наявність заборгованості ОСОБА_1 за аліментами у розмірі 91 145,62 грн. підтверджується розрахунком, складеним державним виконавцем 06.12.2016 року та затвердженим начальником Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, який наявний в матеріалах справи (т.3, а.с.5-6). Вказаний розрахунок відповідачем не оскаржений та не спростований. Та крім цього, відповідачем не надано належного розрахунку, який би підтверджував відсутність вищевказаної заборгованості за аліментами.

Крім того, неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами, на думку скаржника, за відсутності виконавчого листа, відповідачем не доведено, дії державного виконавця у порядку передбаченому ЦПК України не оскаржено, а тому розрахунок заборгованості за аліментами, складений державним виконавцем є належним доказом у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді