Провадження №2/712/2821/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Пироженко В.Д.

при секретарі Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Градобудкомплект» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Градобудкомплект» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2000 року його було прийнято на роботу на посаду охоронника до ПМК-1 "Облагробуду", яке після ряду реорганізацій було перейменовано в ТОВ "Градобудкомплект". 5 березня 2017 року його було звільнено з роботи на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників. В подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.06.2017 року позивача було поновлено на роботі на посаді сторожа ТОВ «Градобудкомплект». Однак, 30 червня 2017 року керівником ТОВ «Градобудкомплект» був виданий наказ «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників». Даним наказом на підприємстві скорочувався весь структурний підрозділ охорони в складі 3 одиниць сторожів, вказане скорочення штату працівників обґрунтовувалося зменшенням обсягу виробництва і необхідністю скорочення витрат на їх утримання. 0З липня 2017 року позивач був письмово попереджений про наступне звільнення його з роботи 7 вересня 2017 року по п.1,ст.40 КЗпП України. Наказ про звільнення № 10-к від 07.09.2017р.

З такими діями роботодавця позивач не погоджується, оскільки скорочення чисельності працюючих в наслідок зменшення обсягу виробництва маловірогідно, адже «виробництво» в ТОВ це здача в оренду приміщень складів, навіть при зменшенні обсягів виробництва аж до «0», необхідність охорони матеріальних цінностей підприємства, залишається оскільки на території товариства знаходяться значні матеріальні цінності, зокрема, декілька одиниць автомобілів, автокранів, екскаватор та інше майно.

Просить суд поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу виходячи з мінімальної заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представники відповідача ТОВ «Градобудкомплект» - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що звільнення структурного підрозділу відповідач провів з метою економії коштів. Крім того, в останній період зима 2016 року - літо 2017 року значно погіршилась ситуація щодо охорони території підприємства, про що свідчать повідомлення орендарів та доповідні записки на ім'я завідуючого господарством товариства про викрадення майна на території підприємства. Тобто на даний час ефективність неспеціалізованої охорони (непрофесійні сторожі) значно нижча ніж спеціалізованої. З метою недопущення в майбутньому несанкціонованого заволодіння чужим майном іншими особами, та належною охороною майна, що знаходиться на території підприємства, товариство прийняло рішення про укладання договору з спеціалізованим підприємством щодо охорони. 27 червня 2017 року Загальні збори учасників ТОВ «ГРАДОБУДКОМПЛЕКТ» підтримали ініціативу директора товариства про доцільність укладання договору з спеціалізованим підприємством щодо охорони і затвердили штатний розклад підприємства. У зв'язку з відсутністю вакантних посад, можливості надати ОСОБА_1 іншу роботу відповідач не мав. Процедура звільнення позивача із займаної посади відбулося з дотриманням всіх соціальних гарантій, виплатою усіх належних виплат, тобто відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

13 жовтня 2000 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду охоронника до ПМК-1 "Облагробуду", яке після ряду реорганізацій було перейменовано в ТОВ "Градобудкомплект".

Наказом № 3-к від 03.03.2017 року ОСОБА_4 було звільнено з 5 березня 2017 року з роботи на підставі п. 1ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

В подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.06.2017 року вказаний наказ було визнано незаконним та скасувано, та поновлено позивача на роботі на посаді сторожа ТОВ «Градобудкомплект». Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як вбачається із протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ "Градобудкомплект" від 27 червня 2017 року, директор ТОВ «Градобудкомплект» ОСОБА_5 повідомив, що на підприємстві останнім часом погіршилася ситуація щодо охорони обєктів бази ТОВ «Градобудкомплект». З метою поліпшення якості охорони обєктів доцільно укласти договір з професійною охоронною фірмою. Витрати на професійно охорону значно менші ніж оплата праці штатних сторожів. Тобто з метою ефективного використання грошових коштів він запропонував внести зміни до штатного розкладу товариства скоротивши посаду сторож в кількості трьох одиниць. Даним протоколом ухвалили рекомендувати директору ТОВ «Градобудкомплект» укласти договір обслуговування з вневідомчою охоронною фірмою та провести скорочення штату охоронців.

Крім того, в судовому засіданні представниками відповідача були надані належним чином завірені копії доповідних записок на ім'я директора ТОВ «Градобудкомплект» з приводу викрадення майна на території підприємства.

30.06.2017 року Директором ТОВ «Градобудкомплект» ОСОБА_5 було видано наказ № 4 від 30.06.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників» у зв'язку із зменшенням обсягу виробництва і потребою скорочення витрат на утримання штату працівників підприємства, згідно рішення загальних зборів учасників.

В пункті 2 даного наказу було зазначено, що з 07.09.2017 року скоротити структурний підрозділ охорони і вивести 3 одиниці сторожів із штатного розпису на поточний рік, в тому числі і позивача.

З пункту третього вказаного наказу вбачається, що в зв'язку з відсутністю вакантних місць підприємство не має можливості запропонувати сторожам переведення за згодою працівників на інші вакантні посади. З даним наказом позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом в наказі.

Наказом № 10-к (Розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 07.09.2017 року позивача було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 03.07.2017 року був ознайомлений із попередженням від 30.06.2017 року про майбутнє його звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України 07 вересня 2017 року, що підтверджується його підписом у зазначеному попередженні.

Більш того, в матеріалах справи наявний договір про надання охоронних послуг від 07.09.2017 року укладеного між ТОВ «Градобудкомплект» та Приватним підприємством «УКРАУТСОРЦІНГ», відповідно до умов якого останній прийняв на себе обовязки з охорони майна, обєкт, що підлягає охороні знаходиться за адресою : 18028, м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 6/1. За умовами договору ПП «УКРАУТСОРЦІНГ» зобовязаний організовувати і забезпечувати охорону обєктів і товарно-матеріальних цінностей замовника шляхом несення чергувань фізичної охорони на обєктах замовника. Здійснювати контрольно-пропускний режим. Попереджувати і припиняти здійснення крадіжок. Вартість таких послуг згідно договору за один календарний місяць становить 15 000 грн.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 03.07.2017 року був ознайомлений із попереджениям від 30.06.2017 року про майбутнє його звільнення із займаної посади за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України 07 вересня 2017 року, що підтверджується його підписом у зазначеному попередженні, тобто за 2 місяці до звільнення так як передбачено вказаною нормою закону. Тому суд вважає, що процедура звільнення позивача з роботи була здійснена відповідно до КзпП України.

Також слід зазначити, що згідно роз'яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак позивач не довів неправомірність його звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України і не надав доказів з цього приводу. Тому суд вважає дане твердження відповідача не доведеним, та приходить до висновку про законність наказу про звільнення позивача на підставі вказаної статті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Більш того, вказане скорочення штату працівників, а саме посади «сторожа», було з метою економії коштів, та з метою недопущення в майбутньому несанкціонованого заволодіння чужим майном іншими особами, та належною охороною майна, що знаходиться на території підприємства, шляхом укладення договору про надання охоронних послуг з спеціалізованим підприємством щодо охорони. В матеріалах справи наявні розрахунки, з яких вбачається, що економія відповідача складає 34 800,00 грн. в рік.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, зокрема щодо неефективності скорочення посад сторожів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в частині поновлення на роботі позов задоволенню не підлягає, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також слід відмовити.

Суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 40, 49-2, 232 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Градобудкомплект» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий :