Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1567/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

10.10.2017року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Високобайрацьке» про стягнення заборгованості з орендної плати,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суду з позовом до СФГ «Високобайрацьке» про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2004 року по 2012 рік в розмірі 3862 грн., відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.03.2002 року, укладеного між ОСОБА_3 та СФГ «Високобайрацьке».

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй майно позивачці ОСОБА_2 26.07.2004 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте через брак коштів свідоцтво про право на спадщину отримала лише 22.05.2012 року. В квітні 2015 року їй стало відомо, що 06.03.2002 року між СФГ «Високобайрацьке» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого остання передала в строкове платне користування відповідачеві земельну ділянку НОМЕР_1, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. У період дії договору з 06.03.2002 року по 06.03.2012 року СФГ «Високобайрацьке» користувалось вказаною земельною ділянкою, проте свої договірні зобов'язання не виконувало і не виплачувало орендну плату, внаслідок чого за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 06.03.2012 року виникла заборгованість, яку позивач просила стягнути на її користь.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Суд, відмовляючи у задоволенні позову вказав, що нею було пропущено строк позовної давності, позаяк, приймаючи спадщину, вона довідалась та могла довідатися про порушення свого права 26.07.2004 року. Такі висновки вона вважає помилковими, оскільки про існування договору дізналася в квітні 2015 року, після чого неодноразово зверталася до господарства з вимогою виплатити орендну плату, але отримала відмову, тому строк позовної давності нею не пропущено. Звертає увагу, що матеріали спадкової справи, які були досліджені в судовому засіданні, не містять будь-якої інформації про договір оренди успадкованої нею земельної ділянки. Також, в матеріалах справи відсутня інформація, яка б підтверджувала, що позивачці було відомо про договір оренди ще 26.07.2014 року.

Заслухавши пояснення позивача та її представника - ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача - ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №10 (а.с.43 зворот).

Померлій належала земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4(а.с.9).

Відповідно до розрахунку грошової оцінки земельної ділянки, загальна грошова оцінка угідь станом на 1995 рік становить 19 584 грн., а станом на 2001 рік складає 48 275 грн. (а.с.10).

06.03.2002 року між ОСОБА_3 та СФГ «Високобайрацьке» було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_3 передала в строкове платне користування СФГ «Високобайрацьке» земельну ділянку загальною площею 5,17 га, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років (а.с.4-5).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 04.05.2004 року, за реєстровим №4, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-470 від 22.05.2012 року після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-8).

Відповідно до копії спадкової справи №335/2004, заведеної після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, останній видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-470, щодо земельної ділянки НОМЕР_1, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, від інших спадкоємців заяв про прийняття, про відмову від прийняття спадщини не надходило (а.с.39-54).

Відмовляючи у задоволенні позову через сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулась з позовом лише 19.04.2017 року після спливу трирічного строку позовної давності, не просила суд поновити строк позовної давності, не надала доказів поважності причин пропуску зазначеного строку, зупинення та переривання перебігу позовної давності.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам і наявним у матеріалах справи доказам, які були досліджені в судовому засіданні і належно оцінені судом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків; сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст.124 ч.4 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

СФГ «Високобайрацьке» та ОСОБА_3 мали договірні правовідносини, умови договору відповідачем не виконано належним чином, оскільки після смерті орендодавця ОСОБА_3 орендар СФГ «Високобайрацьке» продовжував користуватися земельною ділянкою в межах строку оренди до березня 2012 року, проте орендну плату спадкоємиці орендодавця - ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, не сплачував, внаслідок чого виникла спірна заборгованість.

Позивач ОСОБА_2 довідалась або могла довідатись в 2004 році про наявність укладеного 06.03.2002 року ОСОБА_3 та СФГ «Високобайрацьке» договору оренди спірної земельної ділянки, коли після смерті орендодавця отримувала від голови СФГ «Високобайрацьке» ОСОБА_6 орендну плату за користування земельною ділянкою та була проінформована, що подальші виплати орендної плати будуть здійснюватися після оформлення права на успадковану нею спірну земельну ділянку, що підтверджується її особистими поясненнями в суді першої та апеляційної інстанції.

У грудні 2012 року ОСОБА_2 як новий власник уклала з СФГ «Високобайрацьке» новий договір оренди спірної земельної ділянки, що не заперечується сторонами.

Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.3 спірного договору оренди земельної ділянки від 06.03.2002 року передбачено, що розрахунки з орендної плати закінчуються не пізніше двох місяців після закінчення року, тобто кожен рік зі спливом вказаного у договорі строку позивач мала право звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Будь-яких положень щодо збільшення строку позовної давності договір не містить.

ОСОБА_2 зверталася до нотаріуса 26.07.2004 року із заявою про прийняття спадщини та 22.05.2012 року з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3, а тому могла дізнатися про те, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача. Також, ОСОБА_2 в 2004 році отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою у голови СФГ «Високобайрацьке» ОСОБА_6, від якого дізналась, що в подальшому виплата орендної плати буде здійснюватись після оформлення зміни власника, що вказує на її обізнаність про договірні відносини з СФГ «Високобайрацьке» щодо оренди спірної земельної ділянки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач довідалася про свої права на спірну земельну ділянку в 2004 році, і в подальшому мала право кожен рік у встановлений договором строк отримувати орендну плату за користування успадкованою нею земельною ділянкою, про порушення свого права на одержання орендної плати могла довідатися кожен наступний рік після спливу встановленого сторонами договору строку, в тому числі після закінчення дії договору, починаючи з 06.05.2012 року. Проте, без поважних причин вона пропустила встановлений законом трирічний строк позовної давності, а інше не передбачено спірним договором, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати, яка виникла у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 06.03.2012 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Право на позов у процесуальному розумінні - це право на подачу позовної заяви з метою захисту порушеного права, не обмежене строками позовної давності. Вимоги щодо захисту порушеного права розглядаються судом незалежно від строку позовної давності, але закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Наслідки спливу позовної давності пов'язуються з втратою права на задоволення позову про захист порушеного права.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

ОСОБА_2 в обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду надала ксерокопію заключення, згідно якого вона 17.06.2012 року знаходилася на огляді в Кіровоградській обласній лікарні з діагнозом «Струс головного мозку, ушиби різних частин тіла» (а.с.95), ксерокопії епікризів-виписок з медичної картки хворого, виданих поліклінічним відділення №1 КЗ «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда», згідно яких остання перебувала на лікуванні: в період з 29.03.2014 року по 14.04.2014 року з діагнозом «ЖКХ, гострий гангренозний калькульозний холецистит Перивезикальний абсцес»; в період з 31.07.2014 року по 10.08.2017 року з діагнозом «Хронічний панкреатит в стадії загострення, больовий синдром», в період з 08.09.2015 року по 18.09.2015 року з діагнозом «Хронічний панкреатит в стадії загострення, больовий синдром, невправима п/о вентральна грижа, А/кардіосклероз, миготлива аритмія, та ін.» (а.с.94,96-97), довідку №965 від 05.09.2017 року, видану КЗ «ЦПМСД №1 м. Кіровограда» про її перебування на «Д» обліку та звернення за медичною допомогою з різними діагнозами протягом п'яти останніх років (а.с.98).

Колегія суддів вважає, що періодичні звернення позивача до медичних установ і проходження лікування не позбавляло і не ускладнювало її можливості вчинення процесуальних дій і звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права на одержання орендної плати, зазначені нею в суді апеляційної інстанції причини пропуску строку позовної давності неє поважними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції, повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, їх юридичну оцінку та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: