Єдиний унікальний номер 725/4367/17
Номер провадження 2/725/879/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2017 року м.Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Галичанський О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та заяву про забезпечення позову у даному спорі, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив скасувати 1/2 частину державної реєстрації права власності квартири №14 по вул. Руській, 236е, корпус 2, в м.Чернівці, зареєстроване в реєстрі №10749266 за власником ОСОБА_2 та 1/2 частину державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване по вул. Руській, 236е, корпус 3 в м. Чернівці, загальною площею 41,1 кв.м., що зареєстроване за ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири №14, по вул. Руській, 236е корпус 2, в м.Чернівці та на 1/2 ідеальної частки в нежитловому приміщенні по вул. Руській, 236Е, корпус 3, загальною площею 41,1 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Так, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, вимоги щодо визнання за позивачем права власності на ? частину спірного майна обґрунтовані тим, що на таке майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя, разом з тим позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині скасування ? частини державної реєстрації права власності за відповідачем на спірні обєкти нерухомості.

Відповідно до положень ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до п.2 ст.9 вказаного Закону, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 12 зазначеного Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно зі статтями 11, 33, 36, 119 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги, якщо вони заявлені у позові щодо нерухомого майна і не стосуються дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, належить розглядати у порядку позовного провадження, проте, позовна заява не містить посилань на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги саме до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності, оскільки остання не уповноважена вносити записи про скасування державної реєстрації прав.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, яка передбачає, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, у позовній заяві відсутні посилання на докази щодо часу укладення інвестиційного договору з ТОВ «Будівельна компанія «Буковина» щодо нежитлового приміщення по вул. Руській, 236Е в м. Чернівці площею 41,1 кв.м.

Крім того, позивачем до позовної заяви не додано копій інвестиційних договорів на підставі яких набуто право власності на спірні обєкти нерухомості, а також відсутні посилання на докази того, що такі договори укладенні в інтересах сімї та у позивача є труднощі в поданні вказаних доказів, або такі докази будуть надані в суді до початку розгляду справи по суті, у разі відкриття провадження по справі.

За змістом ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте позовна заява, яка надана до суду та її копія для позивача різняться за своїм змістом, зокрема в оригіналі позовної заяви на першій сторінці в останньому абзаці не закінчене речення, яке не має продовження на наступній сторінці, натомість в копії такий недолік тексту позову відсутній.

Крім того, з метою забезпечення вказаного позову позивач звернувся до суду з заявою про накладення арешту на спірні обєкти нерухомості, проте в порушення вимог ст. 151 ЦПК України заява не містить доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Наведені вище недоліки унеможливлюють прийняття судом рішення про відкриття провадження та вирішення питання про забезпечення позову, що можливе лише після відкриття провадження у справі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.119, 120, 122, 208-210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та заяву про забезпечення позову у даному спорі залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання ним даної ухвали 3-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський