У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року та ухвалусудової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором від 28 лютого 2008 року в частині повернення кредитних коштів. Внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, останні допустили заборгованість, яка станом на 29 січня 2009 року становила 574 764,36 грн та яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 574 764,36 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно зі ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

У листопаді 2015 року ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року. У апеляційній скарзі заявник зазначав, що про ухвалення оскарженого рішення судом першої інстанції йому стало відомо від іншого відповідача - ОСОБА_6, проте питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не порушував.

Ухвалою судді судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишено без руху, з підстав несплати останнім судового збору, та було надано строк для усунення вказаних недоліків.

18 листопада 2015 року вимоги ухвали судді апеляційного суду від 16 листопада 2015 року заявником ОСОБА_7 виконано, що підтверджується його заявою (а.с. 63).

Ухвалою судді судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року відкрите апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року.

Згідно з положеннями ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у розумінні наведених вище положень є складовою права кожного на звернення до суду. Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Відкриваючи провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року, суддя апеляційного суду залишив поза увагою, що апеляційна скарга на оскаржене рішення подана зі спливом значного періоду часу та заявник клопотання про поновлення строку взагалі не порушує.

З огляду на те, що суддею апеляційного суду при відкритті провадження порушено вимоги ч. 3 ст. 297 ЦПК України, скасуванню підлягають ухвали, постановлені апеляційним судом у межах апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 - ухвала судді судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року про відкриття апеляційного провадження у справі, ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року про призначення справи до розгляду, ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання представника ПАТ «ОТП Банк» про залучення до участі у справі правонаступника ПАТ «ОТП Банк» - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року, якою рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року залишено без змін.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, зазначені ухвали апеляційного суду не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу судді судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року про відкриття апеляційного провадження у справі, ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року про призначення справи до розгляду, ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства«ОТП Банк» про залучення до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року, якою рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2010 року залишено без змін, скасувати, передати питання про відкриття апеляційного провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова