АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2903/17 Справа № 202/4373/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 грудня 2014 року між ним та ТДВ «СТ «Домінанта» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу ОСОБА_4, д/н НОМЕР_1, власником якого є позивач.

18 лютого 2015 року, близько 21-00 години, на перехресті а/д Дніпропетровськ Хутірське та вул. Миру с. Ювілейне, ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_4, д/н НОМЕР_2, перед початком руху не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Опель, д/н НОМЕР_3.

Під час ДТП автомобілі пошкоджено, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих людей немає.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

19 лютого 2015 року позивач надав відповідачу письмове повідомлення про настання страхового випадку, а 04 квітня 2015 року заяву на виплату страхового відшкодування. Однак, своїм листом від 22 липня 2015 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що висновком експертного дослідження встановлено, що позивачем було надано неправдиві відомості про обставини даної ДТП, що відповідно до договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Зазначену відмову позивач вважає безпідставною та необґрунтованою, оскільки обставини ДТП були встановлені під час розгляду адміністративного матеріалу. Позивач виконав всі вимоги, які передбачені договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, а тому підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування відсутні.

У звязку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 57216,02 грн., що складається з: несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 49000 грн.; пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 22 липня 2015 року по 30 червня 2016 року у розмірі 1685,60 грн.; 3% річних за період з 22 липня 2015 року по 30 червня 2016 року в розмірі 1385,42 грн.; індекс інфляції за період з 22 липня 2015 року по 30 червня 2016 року в розмірі 5145,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не врахував рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року, що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року, що відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта» було укладено договір №НТ/АП-14/002009ДН добровільного страхування наземного транспортного засобу ОСОБА_4, д/н НОМЕР_2, власником якого є позивач, зі строком дії з 11 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року, за яким страхова сума встановлена в розмірі 50000,00 грн., розмір франшизи відповідно до п. 9 цього договору встановлено в розмірі 1000,00 грн.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року позивача визнано винним у скоєнні ДТП, яке сталося 18 лютого 2015 року близько 21-00 години на перехресті а/д Дніпропетровськ Хутірське та вул. Миру с.Ювілейне, відповідно до якого водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_4, д/н НОМЕР_2, перед початком руху не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Опель, д/н НОМЕР_3. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вищевказана постанова набрала законної сили і на теперішній час є чинною.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

19 лютого 2015 року позивач надав відповідачу письмове повідомлення про настання страхового випадку, на підставі якого було відкрито страхову справу за №410.

04 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно п. 15.3.1 договору добровільного страхування та положень ч.4. ст.25 Закону України «Про страхування», страховик має право робити запити про відомості, повязані з подією, до підприємств, установ, організацій, що володіють інформацією про обставини події, а також самостійно зясовувати причини та обставини настання події.

Страховиком, під час проведення перевірки наданих документів щодо обставин пошкодження транспортного засобу страхувальника, було призначено у експертній компанії «Укравтоекспертиза» транспортно-трасологічне дослідження щодо заявленої події з наданням відповідного висновку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування», Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхуванням або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 16 ЗУ «Про страхування» Договір страхування це письмова між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначений у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежу у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок це подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно умов ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі , що визначається страховиком.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки зобов'язання ТзДВ «СТ «Домінант», у разі настання страхового випадку, полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Згідно абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Стаття 992 ЦК передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК.

Відповідно до ст. ст. 57 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Порядок проведення експертних досліджень (експертиз) встановлено Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 1998 року №53/5 та Інструкцією «Про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3505/5.

Наданий висновок експерта не відповідає вказаним нормам та є неналежним доказом у справі.

Так, згідно транспортно-трасологічного висновку №1186-15-ТТ від 18 червня 2015 року, проведення даного дослідження було доручено експерту ОСОБА_5, який згідно Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України має право проводити судові експертизи (дослідження) за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», в той час, як для здійснення дослідження пошкодженого транспортного засобу позивача експерт ОСОБА_5 повинен був мати допуски на експертні спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» та 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів».

Окрім цього, спірний висновок не містить підпису ОСОБА_5, належним чином не завірений, що вже є порушенням порядку належного оформлення як самого документу, так і доказу в цілому.

Крім цього, районним судом не враховано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення збитків спричинених в результаті ДТП задоволений та в ході розгляду справи дана оцінка транспортно-трасологічному висновку №1186-15-ТТ від 18 червня 2015 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми діючого законодавства відмовляючи у задоволені позову та не врахував, що в даному випадку стягнення з страхової компанії відбувається відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, у звязку з цим підлягає стягненню з відповідача 57 216,02 грн., що складається з несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 49 000, 00 грн., пені за прострочення виплат страхового відшкодування за період з 22.07.2015 р. по 30.06.2016р. включно в розмірі 1685,60 грн., 3% річних за період з 22.07.2015р. по 30.06.206 р. в розмірі 1385,42 грн., індекс інфляції за період з 22.07.2015 р. по 30.06.2016 р. в розмірі 5145,00 грн.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 20 грудня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів задовольнити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Домінанта» на користь ОСОБА_2 57 216,02 грн., що складається з несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 49 000, 00 грн., пені за прострочення виплат страхового відшкодування за період з 22.07.2015 р. по 30.06.2016р. включно в розмірі 1685,60 грн., 3% річних за період з 22.07.2015р. по 30.06.206 р. в розмірі 1385,42 грн., індекс інфляції за період з 22.07.2015 р. по 30.06.2016 р. в розмірі 5145,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: