Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/557/17
Провадження № 2/674/460/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника відповідача Кубатої І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до

Дунаєвецької районної державної адміністрації

Хмельницької області

Головного управління Держгеокадастру у

Хмельницькій області,

третя особа : Рудська сільська рада Дунаєвецького району

Хмельницької області

про визнання права на земельну частку (пай)

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року позивачка, ОСОБА_2,звернулася до суду до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа: Рудська сільська рада Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) мотивуючи тим, що у 1954 році вступила в члени колгоспу 50 річчя Жовтня, с.Рудка, Дунаєвецького району Хмельницької області в рільничу бригаду, де працювала до кінця 1990 року, вийшовши з колгоспу на пенсію.

Державний акт на право колективної власності на землю селянській спілці с.Рудка, серії НОМЕР_1, видано 14.06.1995 року та відповідно до протоколу загальних зборів селянської спілки с.Рудка від 01 лютого 2000 р за № 1, заяву позивачки про надання земельного паю було задоволено, тобто вона мала право на отримання сертифіката на право земельну ділянку(пай).

Оскільки позивачка була в пристарілому віці, пенсіонерка, то виїхала проживати до дочки в АДРЕСА_1, де проживає по теперішній час.

В березні 2017 р позивачка звернулася до Дунаєвецької районної державної адміністрації щодо видачі їй сертифіката на право на земельну частку з земель колективної власності селянської спілки села Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, однак їй було відмовлено у зв'язку з неможливістю видати сертифікат на право на земельну ділянку через відсутність самих бланків сертифікатів, а тому позивачка змушена звернутися до суду для поновлення свого порушеного права.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що має право на земельний пай, оскільки з 1954 року по 1990 рік працювала у колгоспі. Не звертала до суду за захистом своїх справ раніше, оскільки хворіла, робили операції та проживала у дочки в с.Олешин Хмельницького району, дізналася тільки в 2017 року, що їй надали пай. Дочка її зверталася до різних органів, але ніхто не повідомив,що в 2000 р. її включили в списки.

Представник відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Кубата І.А. проти позову заперечила та подала до суду заперечення в яких просила відмовити в задоволенні позовних посилаючись на те, що позивачка пропустила строки позовної давності, оскільки державний акт на право колективної власності на землю Селянській спілці с. Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області був виданий в 1995 році. В позовній заяві вказано, що громадянка ОСОБА_2 працювала в колгоспі 500 річчя Жовтня, с. Рудка Дунаєвецького району до 1990 року, тобто ОСОБА_2 з 1995 року мало бути відомо, що вона має право на земельну частку (пай), тому вона могла скористатися своїм правом на отримання земельної частки (паю).

Відносини паювання земель селянської спілки с. Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області розпочалися до вступу у дію Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, тому дані відносини регулюються за положеннями Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Положеннями ст. 76 названого Кодексу передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Нормами ст. 75 цього Кодексу передбачено обов'язковість застосування позовної давності незалежно від заяви сторін.

Отже, ОСОБА_2 захистом права на отримання земельної частки (паю) не скористалася, а тому в даній ситуації необхідно застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача: Дунаєвецької районної Державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечив та просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи: Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно записів про членство в колгоспі в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 виданої на ім'я ОСОБА_2 видно ,що остання в 1954 році була прийнятий в члени колгоспу 50-річчя Жовтня с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області та працювала там з 1954 року по 1990 рік. (а.с. 11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3, ОСОБА_2 з 01.07.2003 року є пенсіонеркою (а.с.9).

Відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю В серії НОМЕР_1 від 14 червня 1995 року вбачається, що Селянській спілці с.Рудка передано у колективну власність землі, яка знаходиться на території Рудської сільскої ради Дунаєвецького райолну Хмельницької області, розміром 1301,1 гектарів, для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.7).

У відповідності з архівного витягу від 20.03.2015 року №04-06/72 з протоколу зборів селянської спілки с.Рудка Дунаєвецького району від 01 лютого 2000 року №1, заяву ОСОБА_2 про надання земельного паю задоволили (а.с.8).

У відповідності до повідомлення адресовану голові Днаєвецької районної державної адміністрації з відділу Держземагенства у Дунаєвецькому району по розгляду заяви ОСОБА_2 щодо виділення в натурі (на місцевості земельної частки (паю) відповідно до рішення загальних зборів селянської спілки с.Рудка від 01.02.2000 року №1 повідомлено, що відповідно до «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай), що видаються Дунаєвецькою райдержадміністрацією на території Рудської сільської ради» сертифікат на право на земельну частку (пай) за ОСОБА_2 не зареєстровано.

З повідомлення Дунаєвецької районного державної адміністрації Хмельницької області №С-22/1 від 27.03.2017 року вбачається, що бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) відділу у Дунаєвецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не передавались з 2009 року та не будуть через їх відсутність, в зв'язку з цим видати сертифікат на право на земельну частку (пай) на даний час неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 "Про трудові книжки колгоспників" трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів, в тому числі на членів риболовецьких колгоспів, з часу прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості)ю при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року за №7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до Списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарську акціонерному товариству, членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві.

Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Це положення Указу Президента повністю відповідає вимогам ч.1ст.125 ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно із наказом Мінагрополітики №40 від 25.01.2013 року головне управління Держгеокадастру в області наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до довідки Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №88 від 08.08.2017 року видно, що на території Рудської сільської ради наявні вільні земельні ділянки (паї), що можуть бути надані власникам сертифікатів на земельну частку (пай) ,які ще не оформили право власності.

Земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними.

Згідно положень ч. 7ст. 25 Земельного кодексу України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що оскільки позивачка ОСОБА_2 на день видачі Селянській спілці с.Рудка державного акту на право колективної власності на землю була пенсіонеркою, яка раніше працювала в ньому і являлася членом вказаного господарства, не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), внаслідок чого права позивачки були порушені, тому має право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом також враховується, що позовна давність у розумінні ст.256 Цивільного кодексу України це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду.

Інститут позовної давності полегшує встановлення судами об'єктивної істини у справі і тим самим сприяє винесенню правильних рішень. Якби можливість захисту порушеного права не обмежувалася певним строком, це надзвичайно ускладнювало б розв'язання цивільних справ у зв'язку з великою імовірністю втрати доказів, можливістю неадекватного відображення обставин справи особами, що беруть у ній участь тощо. Позовна давність сприяє стабілізації цивільного обігу, усуненню невизначеності у відносинах його учасників. Крім того, позовна давність слугує зміцненню договірної дисципліни, стимулює активність учасників цивільного обігу щодо здійснення їх прав, а також посилює взаємний контроль за виконанням зобов'язань.

Судом беруться до уваги ті обставини, що позивачка дізнались про її право на земельну частку (пай) після того як звернулася в 2015 році із заявою до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) відповідно до рішення загальних зборів селян с .Рудка від 01.02.200 року №1, є особою похилого віку, пенсіонеркою, до цього часу в зв`язку з відсутністю юридичних знань позивачка не могла усвідомити належного її такого права, а також як зазначила в судовому засіданні проживала за межами Дунаєвецького району в с.Олешин Хмельницького району Хмельницької області, хворіла, а тому строк позовної давності потрібно рахувати з дня отримання позивачкою відповіді на її звернення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області в 2017 році.

Щодо заявлених позивачкою вимог про зобов'язання передати їй у власність земельну земельну ділянку у розмірі середньої земельної частки (паю) по Рудській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області із земель резервного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 6 Конституції України - державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

Оскільки надання земельної ділянки це повноваження відповідача , які закріплені у законодавстві, то в такому випадку суд не вправі вийти за межі своїх повноважень, які належать до відання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо розпоряджання землями державної власності сільськогосподарського призначення, який в даному випадку повинен діяти лише в межах закону, а не діяти на власний розсуд.

А тому підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області передати у власність земельну частку (паю) позивачці відсутні і в задоволення в цій частині позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємства і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995р.,Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у розмірі середньої земельної частки (паю) по Рудській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області за межами населеного пункту с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області із земель резервного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук