АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/9258/15-ц Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/791/1098/17 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А :

03 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 02.04.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит «розстрочка» в розмірі 1508 грн. строком на 24 місяці із платою 25,08% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного внесення щомісячних платежів і станом на 23.07.2015 року має заборгованість в розмірі 23975,57 грн., із яких: борг по кредиту - 748,16 грн., по відсоткам - 6180,25 грн., пеня - 15429,28 грн., штраф фіксована ставка 500 грн. та відсоткова ставка 1117,88 грн., які просив стягнути із відповідача та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки суд не врахував, що п.5.5 умов і правил кредитування встановлений строк позовної давності п'ять років. Крім того, позичальник здійснив платіж 12.07.2012р. в розмірі 431,18 грн. на погашення заборгованості за кредитом, а тому перебіг п'ятирічного строку позовної давності перервався і з цього часу починається заново.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, в ході апеляційного розгляду справи встановлені такі факти та обставини.

У відповідності до положень ч.1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1049, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позичальник, який допустив порушення виконання кредитного зобов'язання та не повернув суму кредиту із нарахованими згідно умов договору відсотками, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Наявними у справі письмовими доказами встановлено, що 02.04.2006р. сторони уклали у письмовій формі кредитний договір за умовами якого на підставі заявки позичальника, підписаною ОСОБА_2, надано строковий кредит на придбання товару в розмірі 1508 грн. строком на 24 місяці до 02.04.2008р. із сплатою щомісячно 25,08% на суму залишку заборгованості за користування коштами.

Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в строки зазначені в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с.9).

За змістом заявки позичальника сторони погодили умови за якими погашення кредиту має здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 80,81 грн. 10 числа кожного місяця для чого банк відкриває позичальнику рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів спрямованих на погашення кредиту.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи письмових доказів, обов'язок кредитора надати кредит відповідачу на оплату товару за правилами п.2.2. Умов, виконаний позивачем. Цей факт не заперечений відповідачем та підтверджений згідно акту прийому - передачі товару від 02.04.2006р. № 8895. (а.с.12)

Із наданого позивачем витягу з рахунку, відкритого на ім'я позичальника, погашення кредитної заборгованості від встановленого договором початку повернення кредиту із 03.05.2006р. щомісячні платежі сплачувались з порушенням наведених вище умов.

За визначенням ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, встановлена ст. 257 цього Кодексу, складає три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. ( ч.1,5 ст. 261 ЦК України)

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України.

Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1.2 ст. 207 ЦК України).

Представник Банку в ході розгляду справи заперечуючи факт пропуску строку позовної давності посилався на умови кредитного договору, визначені у п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, де встановлена позовна давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди і неустойки тривалістю п'ять років. А у п. 5.4 Умов встановлено право Банку нарахувати неустойку протягом трьох років з дня коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником, однак підпис позичальника щодо прийняття ним такої умови договору відсутній.

Однак, викладена умова не міститься у тексті заяви позичальника із підписом позичальника про надання кредиту. (а.с.7)

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів про те, що умови п.5.4 про збільшення загального та спеціального строків позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, суд першої інстанції правомірно виходив із вимог законодавства щодо встановлення загального трирічного строку позовної давності та річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді штрафу, пені.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду України № 6-16 цс15 від 11.03.2015р., № 6-240 цс14 від 11.02.2014р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за умовами договору кредит надано на 24 місяці. Кінцевий строк повернення кредитних коштів 02.04.2008р. (а.с.7).

Відповідно до ч.1,4 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу і після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Останній платіж позичальником здійснено 02.07.2012р. в розмірі 431,18 грн. (а.с.6, 135).

Наступний платіж мав бути здійснений 10 числа наступного місяця, проте жодних сум позичальником сплачено не було.

За таких обставин перебіг строку позовної давності для вимоги позивача про стягнення заборгованих сум за договором у відповідності та з врахуванням положень ст. 264 ЦК України, має визначатись починаючи із настання строку для сплати наступного платежу, 11.08.2012р. та протягом трьох років до 11.08.2015р.

Неприйнятними є заперечення представника відповідача про те, що позичальник не вчиняв дій на часткове погашення кредиту у липні 2012р., і Банком не доведений факт наявності у нього заробітної картки і використання ним такої картки, оскільки з наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що на ім'я ОСОБА_2 відкритий картковий рахунок № НОМЕР_2, який використовувався останнім із 12.06.2009р. по 06.02.2013р. (а.с.134-135)

На вказаний рахунок надходили платежі у вигляді заробітної плати, загальний розмір за весь період склав 4999,53 грн. та використовувався власником карткового рахунку у тому числі і на погашення кредиту шляхом перерахунку коштів на кредитний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на погашення взятого відповідачем кредиту.(а.с.7,119,134,135).

Як вбачається із руху коштів за наведеними рахунками 27.06.2012р. на картковий рахунок № НОМЕР_2 зарахована заробітна плата в сумі 862,35 грн., частина із яких, 431,18 грн., перерахована на погашення кредиту. (а.с. 135)

Кошти в розмірі 431,18 грн. 02.07.2012р. зараховані на погашення кредиту на кредитний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.119).

Вказані повноваження банку надані у відповідності до п.3.2.5 та 3.3.5 Умов надання банківських послуг із застосуванням яких позичальник погодився при отриманні кредиту. ( а.с.7-10)

Отже, дії боржника щодо сплати частини боргу за рахунок заробітної плати, зарахованої на його ж картковий рахунок, вказують на визнання ним боргу та переривання строку позовної давності, перебіг якого слід визначати після несплати наступного платежу за кредитом до 10 числа наступного місяця, а саме 11.08.2012р.

Оскільки позовна заява подана Банком до суду 03.08.2015р. в межах зазначеного строку, тому висновок суду про пропуск строку позовної давності для вимог про стягнення тіла кредиту - 748,16 грн. і відсотків, нарахованих за весь час користування кредитом - 6180,25 грн., не можна визнати правильним.

Крім того, з підстав, зазначених у п. 5.3 Умов, у разі порушення Позичальником строків платежів за будь-яким із зобов'язань більше ніж на 30 днів виникає право Банку на стягнення неустойки у вигляді штрафу а сумі 1617,88 грн., із яких: 500 грн. фіксованої ставки та відсоткової ставки від суми заборгованості в розмірі 1117,88 грн.

Враховуючи, що останній платіж за кредитним зобов'язанням позичальник здійснив 02.07.2012р., то за відсутності наступних внесків на погашення кредиту на 31-й день після настання строку для їх сплати та протягом одного року Банк мав реалізувати своє право на стягнення штрафу у сумах, визначених позивачем.

Однак до суду із такою вимогою позивач звернувся поза межами річного строку, а тому за наявності письмової заяви відповідача про застосування строку позовної даності, поданої до часу ухвалення судом першої інстанції рішення, суд дійшов правомірного висновку про відмову у стягненні вказаних сум штрафу.

Правомірним є висновок суду в частині стягнення пені, нарахованої за період прострочення боргового зобов'язання з 11.08.2012р. по 03.08.2014р., оскільки вимога про стягнення цих сум заявлена поза межами річного строку позовної давності, встановленої п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Разом із тим, висновок суду про відмову у стягненні пені, нарахованої позивачем за період з 03.08.2014р. по 23.07.2015р. в розмірі 3233,65 грн. є помилковим, оскільки із вимогою про стягнення за цей період часу позивач звернувся в межах спеціального річного строку, що передував часу подання позову.

Отже, рішення в частині відмови у стягненні цієї суми також належить скасувати і ухвалити нове про стягнення цієї суми пені.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якою визначено розподіл судових витрат між сторонами, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню понесенні судові витрати в сумі 511,56 грн. (243,60+267,96) пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 253, 256, 258, 264, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року в частині відмови у стягненні тіла кредиту, відсотків, пені та судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 02.04.2006р., визначену станом на 23.07.2015р. у розмірі 10 152,06 грн., із яких: борг по кредиту - 748,16 грн., по відсоткам - 6 180,25 грн., пеня за період з 03.08.2014р. по 23.07.2015р. в розмірі 3223,65 грн., а також судові витрати в розмірі 511,56 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий __________________ Н.В.Орловська

Судді: __________________ О.В.Кутурланова

__________________ В.В.Майданік