У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"01" листопада 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування чужим житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування чужим житловим приміщенням та 31 жовтня 2017 року була передана в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. п. 1-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подачу позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: визнати ОСОБА_2, 1976 року народження таким, що втратив право користування квартирою за номером АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення, згідно із яким це рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, матеріали позовної заяви не містять відомостей, які підтверджують сплату позивачем судового збору за заявлену одну із позовних вимог немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5, 6 ч.2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, в позовній заяві повинні бути зазначені: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, наявність підстав для звільнення від доказування. Відповідно до частини четвертою цієї ж статті, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Позов - це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу, яка розглядається у визначеному законом процесуальному порядку. Підставу позову становлять юридичні факти, якими позивач обґрунтовує матеріально-правову вимогу до відповідача.

Підстави позову, які підтверджують, що спірне право належить позивачу, а на відповідача покладені певні обов'язки, складають активну підставу. До її складу входять також факти, які обґрунтовують належність доказів до справи, і те, що позивач і відповідач є суб'єктами прав і обов'язків спірних правовідносин. Пасивну підставу позову складають факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на заперечення права позивача або утвердження за собою права, яке йому не належить. Ці факти обґрунтовують необхідність подання позову та захисту прав чи інтересів позивача. Вони свідчать, що право позивача порушено, оспорено чи не визнано, або є загроза у його порушенні чи необхідність у зміні існуючих між сторонами правовідносин. Підстава позову може бути змінена позивачем шляхом подання відповідної письмової заяви лише до початку розгляду судом справи по суті.

Статтею 30 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

В даному випадку, сторони в цивільному процесі характеризуються окрім інших, ще й тим, що між ними виник спір про право цивільне.

Як вбачається з поданої позовної заяви, остання підписана та подана позивачем ОСОБА_1 При цьому, відповідно до змісту позову, особою, в інтересах якого і подано позов є гр. ОСОБА_5, який являється власником квартири АДРЕСА_1, право користування за якою позивач просить визнати втративши відповідача. Таким чином, позовна заява не містить відомостей в підтвердження, яким чином порушується, оспорюється чи не визнається право позивача ОСОБА_1

Крім того, зі змісту позовної заяви, позивачем заявлені позовні вимоги обґрунтовуються нормами Цивільного кодексу України щодо права власності, права користування власністю членами сім'ї власника та нормами Житлового кодексу УРСР, що регулюють право користування жилими приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду, з огляду на що вказані обґрунтування мають бути уточнені з позиції статусу позивача в якості наймача чи власника об'єкту нерухомого майна.

Статтею 217 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач також просить суд: встановити порядок виконання рішення, згідно із яким це рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, обраний порядок виконання рішення суду є похідним від рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та підставою для його виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає тому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 30, 119, 121, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування чужим житловим приміщенням, залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: