311/2646/17 Провадження № 2-о/311/85/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.107-126 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

06.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позов до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що він, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом із ОСОБА_3, яка померла 16.04.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2017 року поданий ОСОБА_1 позов до ОСОБА_2В, про встановлення факту, що має юридичне значення позов залишений без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст.119,120,275 ЦПК України, а саме: в порушення вимог ст.119 ЦПК України у позовній заяві позивачем чітко не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, також чітко не зазначено нормативно - правового обґрунтування заявлених ним позовних вимог, не викладено посилання на докази, які підтверджують кожну обставину, позовні вимоги носять неконкретний та чітко не визначений характер, предмет позову та зміст позовних вимог є чітко невизначеними та суперечать один одному, зокрема: предметом позовних вимог є: про встановлення факту, що має юридичне значення, а у змісті позовних вимог позивач ОСОБА_1 просить встановити факт того, що позивач постійно проживав разом із ОСОБА_3, яка померла 16.04.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 на час її смерті. Проте, вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладені безпосередньо у положеннях ст.256 ЦПК України, тому є незрозумілим в порядку якого саме провадження (чи окремого, чи позовного) позивач ОСОБА_1 звертається до суду з вказаними вимогами, оскільки жодних посилань на норми чинного законодавства у позові не йдеться та про встановлення якого саме з перелічених у положеннях ч.1 ст.256 ЦПК України юридичного факту позивач просить встановити, у змісті заявлених ним вимог не зазначено.

Також, у колі осіб, які беруть участь у справі не зазначено: державну нотаріальну контору (приватного нотаріуса), до яких безпосередньо звертався позивач ОСОБА_1Ф та якими було відмовлено йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки, як йдеться зі змісту позову, метою звернення до суду є саме прийняття спадщини після смерті останньої. Також не зазначено у позовній заяві у колі осіб, які беруть участь у справі: всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_3, а також Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізькій області за місцем розташування земельної ділянки та Скельківську сільську раду Василівського району Запорізькій області, на території безпосередньо якої знаходиться вказана спірна земельна ділянка площею 3,14 Га та відповідно, в порушення вимог ст.120 ЦПК України, не долучені копії позовної заяви з додатками по кількості осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, на обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено у предявленому позові про те, що його бабуся ОСОБА_3 була зареєстрована за іншою адресою, проте жодних документів про місце реєстрації ОСОБА_3 за певною визначеною адресою, до матеріалів позовної заяви позивачем ОСОБА_1 не долучено, також відсутні у матеріалах позовної заяви будь-які документальні підтвердження про фактичне місце проживання позивача разом з бабусею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3, про що зазначено на обгрунтування заявлених ним позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається з долучених до позовної заяви матеріалів, ОСОБА_1 звертається до суду саме з позовом, хоча за змістом позовної заяви йдеться про необхідність встановлення позивачеві саме юридичного факту, тобто по суті є заявою в порядку окремого провадження. Вказана невизначеність позбавляє суд можливості прийняти подану ОСОБА_1 заяву до провадження та вважає необхідним залишити предявлений ОСОБА_1 позов без руху.

Крім того, у прохальній частині змісту позову позивач ОСОБА_1 взагалі не зазначив, які саме позовні вимоги ним предявляються до відповідача по справі - ОСОБА_2, оскільки до суду предявлений саме позов та залишається незрозумілим в чому саме виник спір про право на спадщину, ким саме право позивача на спадщину не визнається та оспорюється, що саме і є підставою для розгляду судом звернень в порядку позовного провадження.

У предявленому до суду позові ОСОБА_1 конкретно не викладено та не вмотивовано на обгрунтування заявлених ним позовних вимог: який саме на теперішній час існує спір про право, що має приватноправовий характер, яким чином та ким саме оспорюється право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що саме і виключає розгляд справи в порядку окремого провадження.

Разом з тим, предявляючи позов до Василівського районного суду позивач ОСОБА_1 посилається на наявність винесеного судового рішення у вигляді ухвали Хортицького районного суду від 05.09.2017 року, проте долучене до матеріалів позовної заяви вказане судове рішення не містить відмітки про набрання ним законної сили.

Також, до позивачем ОСОБА_1 не долучено до матеріалів позовної заяви копії мотивованої постанови (письмової відповіді нотаріуса) на звернення позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 квітня 2012 року та яким було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про прийняття спадщини за законом (заповітом) з певних причин.

Відмова відповідного органу може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Зокрема, з матеріалів заяви не вбачається, чи взагалі звертався позивач ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори (приватного нотаріуса) та чи було нотаріусом відмовлено на звернення заявнику ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину шляхом винесення відповідної постанови, оскільки, згідно діючого законодавства, відмова нотаріуса у вчинені нотаріальної дії має бути викладена у вигляді відповідної постанови. До позову не додано будь-якого іншого роз'яснення нотаріуса про неможливість отримання заявником (заявниками) Свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом). Таким чином відмова нотаріуса по суті породжує юридичні наслідки - нереалізоване право на спадщину, відповідно, виникає необхідність встановлення факту, про що зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Відповідно до положень ч.3 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2017 року позивачу ОСОБА_1 судом був наданий строк для усунення недоліків, зазначених в описовій частині ухвали. Для усунення недоліків поданого позивачем позову був встановлений пятиденний строк з дня отримання ним копії ухвали. Копія ухвали суду позивачем ОСОБА_1 отримана 27 жовтня 2017 року, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення про отримання нею копії ухвали суду.

02.11.2017 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, яка жодним чином не усуває недоліки, зазначені в описовій частині ухвалі суду та недоліки позивачем у повному обсязі не усунені, тому у відповідності до положень ч.2 ст.121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 вважається неподаною та повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 121, ст.ст. 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4