Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2017 рік місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 01 грудня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяв у нього в борг 20 000 доларів США, що еквівалентно - 514 000 грн.( 25,7 X 20 000=514 000).

Ця угода між ним та відповідачем підтверджується письмово, а саме розпискою, складеною та підписаною відповідачем 01.12.2014 року.

Строк повернення грошей повинен бути виконаний до - 01.10.2015 року. Але, незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач борг не повернув та його прохання щодо повернення боргу, ігнорує.

Позивач просить суд: стягнути зі ОСОБА_4 на його користь борг за договором позики в сумі - 514 000 грн., судові витрати - судовий збір в сумі-5140 грн., правову допомогу-500 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також позивач пояснив, що з відповідачем станом на грудень 2014 року були в добрих відносинах. На прохання відповідача він неодноразово давав йому в борг кошти, які той завжди вчасно повертав. Однак, кошти, які він передав відповідачеві за розпискою від 01 грудня 2014 року, яку власноруч написав відповідач, в день її написання, відповідач не повернув, уникає побачень та спілкування.

Витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_2 просить суд стягнути в сумі - 1000 грн.

В судовому засіданні представник позивача в особі ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.Витрати на правову адвоката ОСОБА_2 просить суд стягнути в сумі - 1000 грн.

В судове засіданні відповідач неодноразово не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

В судове засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_5 не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином.

В судовому засіданні 27.04.2017 року представник відповідача в особі ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що не заперечує того факту, що відповідач неодноразово брав у позивача кошти в борг, які завжди повертав.Стверджує, що 01 грудня 2014 року відповідач не брав в борг кошти у позивача. При цьому, не заперечує того факту, що позивач дав відповідачеві кошти в розмірі 6000 доларів США на розвиток спільного сільськогосподарського бізнесу.

Представник також не заперечує того факту, що відповідач під тиском та примусом осіб, які приїхали до нього на прохання позивача, написав розписку, але це не та розписка, яка є предметом даного спору.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_3 не заперечує проти продовження розгляду справи у відсутності відповідача та представника ОСОБА_5, за його участі.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що не заперечує того факту, що відповідач написав розписку, яка є предметом даного спору, однак вона написана під тиском, а також дата її написання не та, яка зазначене в тексті розписки.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі, повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції, що містяться в постановах Верховного Суду України по справі №6-63цс15 від 18.09.2015 року, №6-1967цс15 від 11.11.2015 року та є обов'язковою для застосуванню судами, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, розписка як підтвердження наявності боргових зобов'язань, повинна бути видана стороною після отримання грошових коштів.

Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяв у позивача 01.12.2004 року в борг кошти в сумі 20 000 доларів США, зобовязавшись повернути: 10 000 доларів США - до 20.05.2015 року та 10 000 доларів США - до 01.10.2015 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи. Таким чином, сторони уклали договір позики.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цією угодою припиняється виконанням, проведеним належним чином. Угоду, яка є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсною, не розірвано……, вона має законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обовязковою для виконання сторонами.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір є обов'язковим для виконання всіма його учасниками, відповідно до вимог ст.526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства; ст.527 ЦК України, згідно якої боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто; ст.530 ЦК України, згідно якої, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (дата) виконання боржником зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства, ст.1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за угодою виконав, передавши 01.12.2004 року відповідачеві зазначену у розписці суму, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, що підтверджується розпискою, яка є предметом даного спору, поясненнями позивача.

Положення цивільного законодавства, в тому числі і ст.ст.1046,1049 ЦК України, не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти, в тому числі, і в договорі позики.

З цього приводу, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, в постанові від 02 липня 2014 року по цивільній справі № 6- 79цс14, дійшла наступних висновків: «Відповідно до частини першої статті 533 ЦК

України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто, засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня».

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-62гс11.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення, не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (правова позиція Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14).

Оскільки, платежу з боку відповідача на користь позивача не було, то суд має виходити із офіційного курсу НБУ долара США до гривні України станом на час предявлення даного позову, з врахуванням положень ст.11 ЦПК України, в межах предявленого позову.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі - 514 000 (п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок., що еквівалентно 20 000 доларів США.

Докази на підтвердження факту виконання умов договору відповідач суду не надав, хоча, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, відповідач суду не надав.

Надані представником відповідача ОСОБА_5 та долучені до справи матеріали з кримінального провадження, витяги з повідомлень в засобах масової інформації, не є належними доказами для підтвердження заперечень відповідача з врахуванням положень ст.62 Конституції України, відповідно до якої, особа вважається невинуватою в скоєнні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена в законному порядку та встановлена обвинувальним вироком суду, - які поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Поведінка відповідача під час судового розгляду справи, а саме: уникнення від явки в судові засідання, затягування розгляду справи, свідчать про його намагання уникнути цивільно - правової відповідальності за невиконання умов укладеної угоди.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд також вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5140 грн.та витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_2 в сумі 1000 грн., які підтверджуються квитанціями, Угодою про надання правової

допомоги та представництва, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, які є в справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.208, 218, 256,258,261,267,526, 527, 530, 549-552, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,84, 88,169,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі - 514 000 (п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок., що еквівалентно 20 000 доларів США.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5140 (п`ять тисяч сто сорок) гивень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_6