Справа № 199/2667/17
29 вересня 2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Куземі О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до гаражного кооперативу «АМУР», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зазначивши, що її чоловік ОСОБА_3 на підставі рішення загальних зборі гаражно-будівельного кооперативу «Амур» став членом кооперативу та на підставі рішення райвиконкому отримав ордер на гараж № НОМЕР_2, за адресою АДРЕСА_1. Пайові внески у ГК «Амур» відсутні.
За життя ОСОБА_3 перебував у шлюбі, з позивачкою, від якого мав сина ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. 08 квітня 2017 року позивач подала до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. заяву про прийняття спадини. Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за законом на гараж розташований за адресою АДРЕСА_1 оскільки гараж не зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку.
Також позивач звернулась до гаражного кооперативу «Амур» з письмовою заявою про вступ до кооперативу, однак їй було усно відмовлено.
Таким чином, позивач не має можливості оформити та в установленому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки ОСОБА_3 за час свого життя не отримав правовстановлюючий документ на гараж, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, позивачка просить суд визнати за нею ) право власності на гараж № НОМЕР_2, розташований за адресою АДРЕСА_1., у порядку спадкування першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Позивач в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про, що надала письмову заяву.
Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не заперечував проти позовних вимог просив слухати справу у його відсутність про, що надав письмову заяву.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що чоловік позивача, ОСОБА_3, на підставі рішення загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу «Амур» став членом кооперативу на підставі рішення райвиконкому від 09.06.1989 року №349, та за власні кошти збудував на гараж № НОМЕР_2, за адресою АДРЕСА_1. Пайові внески у ГК «Амур» відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. Позивач,як спадкоємець першої черги, в установлений законом строк прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно та цінні папери . Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за законом на гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 оскільки гараж не зареєстровано за сподкодавцем у БТІ.
Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004р.), його норми застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про власність» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, «об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення».
Частина перша статті 15 вищезазначеного Закону передбачає, що «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно».
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56
Зазначений нормативно-правовий акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що «у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди».
Згідно Листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/313 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права сторін, позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, що підтверджується вищенаведеними фактами.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 10,88, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд-
Позовні ОСОБА_1 до гаражного кооперативу «АМУР», третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на гараж № НОМЕР_2, розташований в гаражному кооперативі «Амур» за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя