АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5769/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про розірвання шлюбу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 до суду звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 8 липня 2006 року між сторонами у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1

З березня 2016 року сторони проживають окремо, оскільки спільне життя у них не склалося через постійні непорозуміння та різні погляди на життя. З того часу шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, окремо харчуються, мають окремий бюджет. Від шлюбу у подружжя є донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Компромісів та згоди сторонам знайти не вдається вже дуже тривалий час, а тому, позивач вважає, що подальше сімейне життя та збереження родини неможливе.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 08 липня 2006 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №322. Після розірвання шлюбу відповідачу залишено прізвище «Забара».

20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не було забезпечено її особисту участь під час розгляду справи, чим суд унеможливив встановлення фактичних обставин справи, не з'ясував можливість збереження шлюбу, не врахував інтереси неповнолітньої дитини, не встановив той факт, що розірвання шлюбу суперечить інтересам сім'ї.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що родина фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2006 року. Від шлюбу подружжя має доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки не підтримують з березня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду у листопада 2016 року, між тим на цей час, за спливом майже року, сторони примирення не досягли, бажання зберегти сім'ю позивач не висловлює.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова