Справа №521/7698/17
Провадження №2/521/3748/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Малиновський районний суду м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів отриманих за довіреністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь 26127 гривень 20 копійок, які відповідач отримав за довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 04.08.2015 року за реєстровим номером 1482. Позивачка вказує, що довіреність скасована 07 лютого 2017 року. Однак на підставі вказаної довіреності починаючи з 10.08.2015 року по 14.02.2017 року відповідач отримав та привласнив собі належні позивачці кошти назальну суму 26127,20 гривень з її рахунків відкритих в Акціонерному банку «Південний», тим самим фактично позбавивши її засобів існування. Так з основного рахунку № 8311 та виданих на його підставі карток, ОСОБА_2 в період з 04.08.2015 року по 14.02.2017 року отримав та незаконно привласнив належні позивачці кошти у вигляді пенсії, грошової допомоги та нарахованих відсотків на загальну суму 18416 гривень 02 копійки, що підтверджується змістом банківської виписки по її рахунку. Окрім цього відповідачем за період з 10.08.2015 року по 29.12.2016 року отримано за вказаною довіреністю та незаконно привласнено гроші на загальну суму 7711 гривень 18 копійок, перераховані Другим Малиновським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції на виконання рішення суду прийнятого на користь позивачки. Оскільки грошові кошти отримані по довіреності, їй не передавалися, а фактично привласнені відповідачем, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_3 не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує з підстав викладених у позові, просить розглянути справу в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у будинку ЖБК «Іллічівський-20» виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 29.06.1998р. за №5442 та зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі №31к, на сторінці №182, за №261, реєстраційний №18476081.

21.08.2010р. позивачка ОСОБА_1 оформила на ім'я свого сина ОСОБА_2 договір дарування, відповідно до якого остання подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 кв.м, у тому числі житловою 39,0 кв.м. Право власності ОСОБА_2 на вищевказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27158582 від 30.08.2010р.

На даний час єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, який разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 також з 23.11.1988р. зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1. У вказану квартиру ОСОБА_3 вселився як член сім'ї колишнього власника ОСОБА_1 Також з 1996р. у спірній квартирі без реєстрації мешкає ОСОБА_5, яка перебуває з 04.03.2000р. у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 та пятеро неповнолітніх дітей.

Як вбачається з позовної заяви позивачкою не заперечується , що у той час коли була видані довіреність на імя її старшого сина ОСОБА_2 згідно з якою він мав право знімати грошові кошти що знаходилися на її рахунках, відкритих в Акціонерному банку «Південний», вона проживала разом з старшим сином за адресою: м. Одеса вулиця. Позивачка ОСОБА_6 у позові посилається на ч. 1 ст. 237 ЦК України, яка вказує, що представництвом є право відношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони яку вона представляє. Відповідно до ч.1 ст. 239 ЦК України, якою встановлено, що правові наслідки вчинення правочину представником, правочин вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє. Частиною 3 ст. 238 ЦК України встановлено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову простягання грошових коштів незаконно отриманих за наданою та посвідченою у встановленому законом порядку, враховує, що обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог про стягнення грошових коштів, повинні бути належним чином доведені.

Однак в порушення, вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, позивачка не надала до суду доказів на підтвердження обставин на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і не довела, що грошові кошти, як отримував її син відповідач по справі за довіреністю, їй не передавалися, на її утримання не витрачалися. Судом враховується, що стягнення грошових коштів отриманих відповідачем за довіреністю, належним чином посвідченою позивачкою, тільки на підставі заяви про те, що отримані грошові кошти відповідачем їй не передавалися, діючим законодавством не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні такого позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 237, 239 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів отриманих за довіреністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області в десятиденний строк.

Головуючий: