У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла 16-річнго віку, без згоди та супроводу батька,

встановила:

ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла 16-річнго віку, без згоди та супроводу батька.

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини терміну "спір" необхідно надавати основного, а не формального значення. Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежене рішенням суду. Теж саме застосовується у справах щодо критеріїв прийнятності заяви, що за своїм характером регулюється державою, яка користується певною свободою розсуду у цьому питанні.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що позов не відповідає вимогам, передбачених ст. 119 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У пп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Зважаючи на те, що підставою розгляду судом справ зазначеної категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон, позовна заява повинна містити відомості про ставлення відповідача до виїзду дитини за кордон.

В позовній заяві позивач зазначає, що у жовтні 2017 року вона зверталась до відповідача з приводу надання його згоди на виїзд дитини за кордон до Туреччини та Єгипту на оздоровлення, проте її звернення було проігнороване, що підтверджується роздруківкою листування. Також позивач зазначає, що направила відповідачу у жовтні лист на прохання надати згоду на виїзд дитини за кордон до Туреччини та Єгипту, та зявитися до нотаріуса 23 жовтня 2017 року для належного оформлення цієї згоди, однак відповідач проігнорував зазначене звернення.

Однак, на підтвердження викладеного, позивачем надано копію смс-повідомлення, роздруковану з мобільного телефону, де дати поїздки дитини за кордон не зазначені, натомість, позивачу запропоновано зявитися до нотаріуса 23 жовтня 2018 року об 11.00 годині, тобто на дату, яка, вочевидь, ще не настала.

Також слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Зі змісту позову ОСОБА_3 вказує, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, буд, 17, проте в доданих до позову копіях квитанцій, якими, згідно позовної заяви, позивач направляла відповідачу листи про надання згоди на виїзд дитини за кордон до Туреччини та Єгипту, адреса відповідача зазначена, як Святопетрівськ, з чого суд позбавлений можливості належним чином повідомити відповідача про розгляд справи та забезпечити його явку у судове засідання, що є грубим порушенням Конституційних принципів гласності та відкритості судового розгляду, та змагальності сторін тобто забезпечити дотримання його процесуальних прав, а також встановити наявний спір.

Також це може вплинути на обґрунтованість рішення суду, яке має бути ухвалене на підставі повного і всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, в новій позовній заяві позивачу також слід вказати адресу фактичного місця проживання відповідача, якщо така їй відома, або повідомити про протилежне.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла 16-річнго віку, без згоди та супроводу батька, - залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: