Провадження № 2/161/3597/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Другий відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ПАТ «БМ Банк», ПАТ «Кредобанк» про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 20.05.2005 року він надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 31000 грн. для погашення останнім кредитної заборгованості за договором № 2138/Р від 30.11.2004 року. В якості забезпечення повернення коштів відповідач зобовязався передати йому у власність транспортний засіб ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1. 20.05.2005 року відповідач надав йому нотаріально посвідчену довіреність на право представляти інтереси ОСОБА_4 в органах ДАІ УМВС України з питань, повязаних з експлуатацією вищевказаного транспортного засобу. 23.07.2017 року інспектором роти № 1 БУПП в м. Луцьку ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_5 вказаний автомобіль було затримано, про що було складено акт огляду та тимчасового затримання. В акті зазначено, що таке затримання здійснено у відповідності до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання постанови Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області про оголошення у розшук та затримання автотранспортного засобу у межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 Зважаючи, що ним (позивачем) грошові кошти відповідачу було надано з метою погашення останнім заборгованості за кредитним договором перед АТ «Кредит Банк», вважає, що він має всі речові права на спірний автомобіль, оскільки кредитна заборгованість перед АТ «Кредит Банк» ОСОБА_4 погашена повністю, надані ним відповідачу ОСОБА_4 кошти у відповідності до розписки від 20.05.2005 року є розрахунковими коштами за автомобіль, ці кошти йому так і не повернуті. Спірним транспортним засобом він (позивач) користувався до моменту його вилучення, відповідно всі обтяження та заборони з транспортного засобу мають бути зняті, а довіреність від 20.05.2005 року, реєстровий номер 1655 - визнана удаваним правочином, вчиненим з метою приховування іншого правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу. Просить суд визнати довіреність ОСОБА_4 на імя ОСОБА_6, що видана 20.05.2005 року р. № 1655, як односторонній правочин, щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом автомобіля НОМЕР_2 удаваним правочином, вчиненим з метою приховування іншого правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіля НОМЕР_2.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання 05.10.2017 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засідання 07.09.2017 року відповідач позов визнав, суду пояснив, що дійсно він позичив у позивача грошові кошти в сумі 31000 грн. з метою погашення кредитної заборгованості в ПАТ «Кредобанк». За кредитні кошти ним придбавався спірний автомобіль. З метою виконання своїх боргових зобовязань перед ОСОБА_1 він видав останньому довіреність на керування автомобілем та передав автомобіль. Оскільки борг позивачу він не повернув, то вважає, що позивач набув право власності на вказаний автомобіль. На теперішній час в органах державної виконавчої служби знаходяться три виконавчі провадження у яких він є боржником, а стягувачем ПАТ «БМ Банк». Є ймовірним, що арешт та вилучення автомобіля були здійснені в рамках вказаних виконавчих проваджень.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ «БМ Банк» в судовому засіданні пояснила, що вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Також представник третьої особи зазначила, що станом на день розгляду справи судом у Другому ВДВС м. Луцька перебувають три виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму понад 2000000 грн. В межах вказаних виконавчих проваджень, Другим ВДВС м. Луцька було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_4 та оголошено в розшук належні йому транспорті засоби, в тому числі і спірний автомобіль. 04.09.217 року ДВС було складено постанову про опис та арешт вказаного автомобіля та передано його на зберігання представнику СЕТАМ на час проведення заходів по примусовій реалізації майна. До часу затримання автомобіля, ОСОБА_4 ані Банку, ані Другому відділу ДВС не повідомляв, що автомобіль йому не належить. Окрім того, діюче законодавство України передбачає обовязкову реєстрацію права власності на транспортні засоби, яка позивачем не дотримана, а тому жодних підстав для визнання права власності за ОСОБА_7 немає. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому просить суд застосувати наслідки її пропуску.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції вважав позов таким, що не підлягає до задоволення, суду пояснив, що на виконанні в Другому відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження, в якому відповідач ОСОБА_4А є боржником. В рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно належне боржнику ОСОБА_4, в тому числі і на спірний автомобіль. Вважає, що даний позов спрямований на те, щоб уникнути звернення стягнення майна боржника, винести його з-під арешту. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власником транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданого 26.11.2004 року Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області (а.с. 6).

З копії розписки від 20.05.2005 року, наданої позивачем (а.с. 5) слідує, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 у борг 31000 грн., зобовязався вказані кошти направити на погашення по кредитному договору № 2138/Р від 30.11.2004 року. В якості забезпечення має передати у власність авто ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1.

20 травня 2005 року відповідач ОСОБА_4 видав довіреність на імя ОСОБА_1, якою уповноважив його представляти його інтереси в органах ДАІ УМВС України по питаннях, які повязані з експлуатацією належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ - автомобілем марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_1, як на території України так і за її межами (за кордоном), сплачувати передбачені законодавством всі податки та збори, повязані з транспортним засобом (а.с. 7).

Постановами державних виконавців Другого відділу ДВС Луцького МУЮ від 22.02.2011 року, від 31.03.2011 року та від 09.08.2013 року були відкриті виконавчі провадження за виконавчими листами, виданими Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 на корить ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 2194915,63 грн. (а.с. 39, 45-47).

Постановами державних виконавців Другого відділу ДВС Луцького МУЮ від 30.05.2012 року, від 08.08.2013 року, від 28.01.2014 року при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна що належить йому (а.с.40-42).

Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як в першому випадку, так і в другому, закон передбачає визнання договору дійсним за умови вчинення сторонами дій, спрямованих на повне або часткове виконання договору.

Однак, на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, так як відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Що стосується застосування ч.2 ст. 218 ЦК України та визнання договору дійсним через недодержання вимоги щодо письмової форми, то договір купівлі-продажу автомобіля мав би вчинятись саме у такій формі, що узгоджується з п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України та Порядком державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року.

Пунктом 8 вищевказаного Порядку передбачено вчинення дій необхідних для відчуження транспортного засобу, а саме зняття останнього з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Відповідач ОСОБА_4 вказаний транспортний засіб в установленому законом порядку з обліку в підрозділах Державтоінспекції не зняв, тобто, дій, що підтверджували б виконання договору купівлі-продажу, не вчиняв, тому підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним, передбачені ч.2 ст.218 ЦК України, відсутні.

За таких обставин, посилання на довіреність від 20.05.2005 року, як на удаваний правочин, з метою приховання договору купівлі-продажу, є необґрунтованим.

Крім того, заявляючи вимогу про визнання довіреності від 20.05.2005 року удаваним правочином, позивач не ставить питання про визнання таким, що відбувся договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 20.05.2005 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль, оскільки видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.

Враховуючи викладене, визнання довіренності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль за позивачем суперечить обставинам справи та вимогам закону.

На підставі ст.ст. 218, 220, 235, 655-657 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8