АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/929/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1611/К/17 суддя Попов В.В.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Коломоєць Ольга Георгіївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись виникнення професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 20 грудня 2016 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 60%, а 29 року 2016 року його було звільнено із займаної посади у зв'язку з невідповідністю стану здоров?я на підставі п. 2 ст. 40 КЗПП України.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану професійним захворюванням у сумі 100 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2017 року, описки в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 07 липня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити його до 50 000,00 грн., посилаючись на те, що судом не було враховано тривалість праці позивача на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, що потягло за собою виникнення у останнього професійних захворювань, які перешкоджають йому вести звичайний спосіб життя у зв'язку з необхідністю постійно перебувати в лікарняних закладах. Також зазначає, що отримане професійне захворювання та звільнення його з роботи у зв'язку зі станом здоров?я призвело до суттєвого погіршення матеріального стану його родини. Так, будучи працездатною людиною та розраховуючи на можливість працювати і отримувати стабільні доходи, позивач планував витрати на навчання сина у вищому навчальному закладі на платній основі на денній формі навчання протягом шести років. На теперішній час син позивача навчається на третьому курсі та з оплатою за навчання виникли певні фінансові труднощі, адже через травму позивач втратив роботу та не може працевлаштуватися, а його дружина працює вчителем та отримує невелику заробітну плату.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Також зазначає, що судом було порушено норми процесуальног права та ухвалено заочне рішення з порушенням приписів ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а тому вона підлягає відхиленню.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, будучи завчасно (20 липня 2017 року) належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 102), в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Коломоєць О.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та просила її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг та письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2, працюючи впродовж 18 років 9 місяця (з 26 січня 1998 року по 29 грудня 2016 року) на різних посадах на ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, отримав професійне захворювання з відповідними діагнозами: 1) радикулопатія попереково-крижова зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, остеоартрозом і періартрозом колінних суглобів; 2) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, дв.плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ст.), остеоартрозом і періартрозом ліктьових суглобів та помірними вазомоторно-трофічними розладами на кистях (а.с. 4-8).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 листопада 2016 року встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну - 40 кг при допустимій до 30 кг, періодичне перебування в незручній позі -80,6% зміни при допустимому до 25%, локальна вібрація 114дБ при гранично допустимому до 114 дБ (а.с. 4-8).

Висновком МСЕК від 20.12.2016 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності (40% - відбраційна хвороба, 20% - радикулопатія) та визнано інвалідом третьої групи з 12 грудня 2016 року з наступним переглядом 01 січня 2018 року (а.с. 27, 28).

29 грудня 2016 року позивача звільнено із займаної посади згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров?я, який перешкоджає продовженню даної роботи (а.с. 24).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як убачається з акту розслідування професійного захворювання від 21 листопада 2016 року (а.с. 4-8), причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну - 40 кг при допустимій до 30 кг, періодичне перебування в незручній позі -80,6% зміни при допустимому до 25%, локальна вібрація 114дБ при гранично допустимому до 114 дБ. Тобто, роботодавець (ПАТ «Кривбасзалізрудком») допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов'язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо порушення судом норм процесуального права є надуманими та зводяться до довільного тлумачення відповідачем норм ЦПК України.

Так, ч. 1 ст. 224 ЦПК України встановлено, що, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а ч. 4 ст. 169 ЦПК України встановлено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Отже, суд наділений повноваженнями ухвалити заочне рішення у справі навіть у разі першої неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними (ч. 1 ст. 224 ЦПК України), а у разі його повторної неявки в судове засідання суд зобов'язаний вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду на 19 квітня 2017 року (а.с. 35, 37 - зворотне судове повідомлення про вручення судової повістки) та надав письмові заперечення на позов (а.с. 40-49).

19 квітня 2017 року, тобто у день проведення судового засідання, від відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість в іншому судовому процесі (а.с. 53-55) до якого не було додано жодного документу щодо відсутності на підприємстві іншої особи, наділеної помноженнями на представництво інтересів ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про постановлення заочного рішення у справі (а.с. 5-52).

Отже, відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав та повідомлені ним причини неявки представника є неповажними, а позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діяв представник ОСОБА_5, просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а тому суд першої інстанції мав правові підстави для ухвалення заочного рішення.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, як позивача ОСОБА_2, так і відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», в частині невірного визначення судом розміру моральної шкоди, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: