Справа № 214/239/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гринь Н.Г.,

при секретарі Печарник З.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, суд -

В с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2016 року, вона є власником 1/2 частки квартири № 38 в буд № 13 на мкрн. Сонячний, м. Кривого Рогу, інша 1/2 частка вищевказаної квартири належить її чоловікові, відповідачу по справі - ОСОБА_2 Вказана квартира є двокімнатною. Кімнати у квартирі ізольовані. Оскільки вона та ОСОБА_2 не можуть дійти домовленості у користуванні спільною квартирою, відповідач не визнає права позивача на користування вказаною квартирою, ОСОБА_4 змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Враховуючи зазначене, та після уточнення заявлених позовних вимог, просить суд встановити наступний порядок користування квартирою № 38 в буд. № 13 на мкрн. Сонячний у м. Кривому Розі, виділивши їй у користування - житлову кімнату площею 17,3 кв.м., у користуванні ОСОБА_2 - залишити житлову кімнату площею 11, 7 кв.м; у загальному користуванні співвласників залишити; коридор площею 7,5 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м., кухню площею 7,1 кв.м., шафу 0,3 м.

Представник позивач в судовому засіданні, пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач, в судовому засіданні, пояснив, що з позовними вимогами не згоден, вважає, що в даній справі взагалі відсутній предмет позову, оскільки позивач проживає на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь АРК, тому питання визначення порядку користування квартирою, що перебуває у спільній частковій власності може бути вирішене судом після повернення позивача на постійне місце проживання до м. Кривого Рогу.

У судовому засіданні, вислухавши відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Так, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2016 року, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за кожним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Рішення суду набрало законної сили 10.03.2016 року (а.с. 4-5).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа- 29,0 кв.м., у тому числі 1 кімната - 17,3 кв.м., 2 - кімната - 11,7 кв.м., кухня - 7,1 кв.м., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., коридор 7,5 кв.м. вбудована шафа - 0,3 кв.м. Загальна площа квартири 47,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані (а.с.44-45).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 47 Конституції України, закріплює право кожного на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2016 року, яке набрало законної сили, було визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаної квартири. У відповідності до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України, передбаченого, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони домовитись про порядок володіння та користування спільним сумісним майном - квартирою № 38 в будинку № 13 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі не можуть, тому, враховуючи загальну та житлову площу спірної квартири, те, що з позивачем постійно проживає син ОСОБА_5, кімнати є ізольованими, на думку суду, можливо визначити порядок користування вищевказаною квартирою, не порушуючи інтереси співвласників, позивача та відповідача у справі, визначивши в користування ОСОБА_4, , житлову кімнату площею 17,3 кв.м; в користування ОСОБА_2 залишити житлову кімнату площею 11,7 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити: коридор площею 7,5 кв.м, кухню - 7,1 кв.м., ванну кімнату - 2,7 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що позивач із їх спільним сином ОСОБА_5 проживає у м. Сімферополі АРК, що не оспорюється іншою стороною справи, та не збирається повертатися до м. Кривого Рогу на постійне місце проживання значення для вирішення даної справи по суті не мають, оскільки для встановлення порядку спільного користування квартирою немає необхідності у постійному проживанні в ній одного із співвласників.

Під час надання пояснень суду відповідач зазначав, що він самостійно несе витрати на утримання та збереження майна (здійснення ремонту), та сплачує комунальні платежі. Однак на підтвердження зазначених обставин та в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду не надано доказів. Крім того, дані обставини не можуть бути прийняті судом як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до статті 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Керуючись викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем судові витрати в розмірі 551,20 грн. (а.с. 13), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 15, 317, 319, 321, 358, 360 ЦК України,керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: м. Кривий ріг, мікрорайон СонячнийАДРЕСА_3, наступним чином: у користування ОСОБА_4 виділити житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; у користуванні ОСОБА_2 залишити житлову кімнату площею 11,7 кв.м.; у спільному користуванні залишити: кухню 7,1 кв.м., вбиральню 1,0 кв.м., ванну кімнату 2,7 кв.м., коридор 7,5 кв.м., шафу 03 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Н.Г. Гринь