Ухвала

іменем україни

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 5 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року,

встановила:

У вересні 2016 року фермерське господарство «Бурка В.В.» (далі -

ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 15 липня 2014 року на адресу Генеральної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. У заяві просив відкрити кримінальне провадження за ст. 375 КК України відносно судді господарського суду Львівської області ОСОБА_1., який порушив вимоги щодо неупередженості розгляду заяви, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації, постановивши 5 травня

2009 року у справі № 02-4/2-13-11 завідомо неправосудну ухвалу, чим позбавив фермерське господарство прав, гарантованих ст. ст. 40, 55 Конституції України та заподіяв фермерському господарству шкоду.

Зазначав, що 23 липня 2016 року на адресу Генеральної прокуратури України фермерським господарством направлено звернення, в якому зазначалось про скерування 15 липня 2014 року заяви про вчинення злочину. У відповідь на вказане звернення листом від 26 серпня 2016 року Львівська місцева прокуратура № 1 повідомила заявника, що за зверненням від 15 липня 2014 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) не вносилися.

Вважав такі дії посадових осіб прокуратури Львівської області при розгляді його заяви позивача від 15 липня 2014 року та звернення

від 23 липня 2016 року незаконними та такими, якими порушено вимоги ст. ст. 55, 56, 214 КПК України.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь позивача кошти в сумі 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 5 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ФГ «Бурка В.В.» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності вимог.

Даний висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

При вирішенні спору судом установлено наступні фактичні обставини справи.

Так, зі змісту заяви від 15 липня 2014 року та звернення від 23 липня 2016 року, адресованих Генеральному прокурору України, встановлено, що позивач ставив питання щодо відкриття кримінального провадження за

ст. 375 КК України відносно судді господарського суду Львівської області ОСОБА_1., який порушив вимоги щодо неупередженості розгляду позовної заяви, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації, постановивши 5 травня 2009 року у справі №02-4/2-13-11 завідомо неправосудну ухвалу, чим позбавив позивача прав гарантованих

ст. ст. 40, 55 Конституції України та заподіяв шкоду. А також просив визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному провадженні.

Згідно листа від 26 липня 2014 року Генеральна прокуратура України скерувала заяву позивача від 15 липня 2014 року заступнику прокурора Львівської області для її розгляду відповідно до чинного законодавства.

Листом від 31 липня 2014 року прокуратура Львівської області скерувала вказану заяву позивача прокурору м. Львова для організації розгляду.

Листом від 1 серпня 2014 року прокуратура м. Львова скерувала заяву позивача прокурору Личаківського району м. Львова за територіальною юрисдикцією.

Листом від 5 серпня 2016 року звернення ФГ «Бурка В.В.»

від 23 липня 2016 року Генеральною прокуратурою України скеровано заступнику прокурора Львівської області.

У подальшому прокуратура Львівської області дане звернення

від 23 липня 2016 року скерувала керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 для розгляду.

Листом від 26 серпня 2016 року Львівська місцева прокуратура №1 повідомила заявника про те, що за зверненням від 15 липня 2014 року відомості до ЄРДР не вносилися. Одночасно роз'яснено право згідно ст.

ст. 303-307 КПК України оскаржити рішення, дії, бездіяльність слідчого або прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пред'являючи позов, ФГ «Бурка В. В.» посилалось на протиправність дій посадових осіб прокуратури, які на думку позивача полягають у невнесенні відомостей до ЄРДР щодо відкриття кримінального провадження за ст. 375 КК України відносно судді господарського суду Львівської області ОСОБА_1., який порушив вимоги щодо неупередженості розгляду позовної заяви ФГ «Бурка В.В.».

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

При вирішенні даного позову, судом установлено, що підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено незаконні дії посадових осіб прокуратури Львівської області про розгляді його заяви

від 15 липня 2014 року та звернення від 23 липня 2016 року.

У той час, зі змісту позовної заяви вбачається, що дані дії стосуються невнесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, що безпосередньо регулюється діючим кримінально-процесуальним кодексом України, ст. 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Встановивши, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури при розгляді його заяви і звернення та заподіяння йому цим моральної шкоди, суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до наведення норм права та трактування їх заявником.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 5 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 лютого

2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич О.В. Кафідова І.М. Фаловська