РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 та визнання права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто по день смерті проживав однією сім'єю з ОСОБА_2, допомагав їй матеріально, утримував її, купував ліки, продукти харчування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла і після її смерті відкрилася спадщина і він звернувся до Другої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю представника відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1

Дана частина квартири належала померлій на підставі: 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1995 року та 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті її чоловіка ОСОБА_5.

ОСОБА_2 була одинокою людиною, в неї не було дітей, а чоловік помер ще в 2004 році.

ОСОБА_1, з 2010 року проживав разом з ОСОБА_2, допомагав їй матеріально, купував ліки, продукти харчування та після її смерті займався похованням.

Даний факт був підтверджений свідками, допитаними в судовому засіданні, які пояснили, що ОСОБА_1 з 2010 року проживав разом з ОСОБА_2, допомагав їй матеріально, купував продукти харчування, ліки та необхідні речі, сплачував комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_2, позивач звернувся до Другої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст.58-59 ЦПК України, докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст.ст. 1216, 1217 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що ОСОБА_1 постійно проживав разом однією сім'єю із ОСОБА_2 з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто по день її смерті. Отже, ОСОБА_1 слід визнати спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визнати за ним право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2010 року по день смерті, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

24 жовтня 2017 року