УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго», треті особи: ОСОБА_18, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зоряне 31», про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення певних дій за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року позивачі звернулись до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») із указаним позовом, який мотивували тим, що вони є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1 До моменту придбання ними квартир забудовником та власником вищевказаного домоволодіння був ОСОБА_18, з яким 1 квітня 2013 року Києво-Святошинський районний підрозділ ПАТ «Київобленерго» уклав договір про користування електричною енергією. Після укладення договорів купівлі-продажу квартир та переходу права власності від ОСОБА_18 до них, вони листом від 1 жовтня 2015 року звернулися до відповідача з пропозицією укласти особисті договори на електроспоживання з кожним власником квартири та відкрити особисті рахунки. У відповіді на звернення ПАТ «Київобленерго» повідомив про можливість укладення окремих договорів із власниками квартир при наданні проекту внутрішньо будинкових мереж. Також вони із заявою від 26 листопада 2015 року про укладення договору на постачання електричної енергії звернулися до відповідача та до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. На вказану заяву була отримана відповідь, яка містила згоду за умови надання необхідного переліку технічної документації. У відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг також вказувалося на необхідність виготовлення проекту внутрішньо будинкових мереж та його затвердження відповідачем. Проект внутрішньо будинкових мереж був виготовлений проектантом ПП «Лідерпроектбуд» і наприкінці грудня 2015 року наданий відповідачу для затвердження. Але відповідач надіслав на адресу ОСОБА_18 лист від 27 січня 2016 року та відмовився від затвердження вказаного проекту, посилаючись на наявність боргу у забудовника ОСОБА_18 перед відповідачем, посилаючись на необхідність його сплати та розірвання договору між ним та енергопостачальною організацією, яке як вказує, відповідач, можливе тільки після погашення заборгованості та є умовою подальшого укладання договорів із новими власниками квартир. Позивачі вважають дії відповідача неправомірними та такими, що грубо порушують їх права та законні інтереси.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із неможливості затвердження ПАТ «Києвобленерго» проекту внутрішньо будинкових мереж домоволодіння та укладання з позивачами відповідних договорів, оскільки в порушення ПКЕЕ та ПКЕЕН третьою особою не розірвано вже існуючий договір про користування електричною енергією та відповідно не погашено борг, що існує перед ПАТ «Київобленерго».

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивачі по справі є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1

Забудовником вказаного будинку є ОСОБА_18

16 листопада 2012 року ОСОБА_18 отримав технічні умови на приєднання житлового будинку та уклав договір про надана послуг з приєднання до електричних мереж від 16 листопада 2012 року, у якому зазначено, що об'єктом приєднання є житловий будинок.

Після реалізації технічних умов між ОСОБА_18 та ПАТ «АЕС Київобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією від 1 квітня 2013 року.

Відповідно до даного договору об'єктом електропостачання є житловий будинок по АДРЕСА_1

Встановлено, що позивачі звернулись до відповідача з листом від 26 листопада 2015 року з пропозицією укласти особисті договори на електроспоживання з кожним власником квартири та відкрити особисті рахунки.

6 лютого 2016 року від імені голови ОСЮЮ «Зоряне-31» направлено до відповідача лист щодо затвердження проект внутрішньо будинкових мереж і укласти з ОСББ, а також з кожним власником квартири договір на електроспоживання з реструктуризацією заборгованості ОСОБА_18

Але на даний час між власниками квартир та ПАТ «Київобленерго» відсутні будь-які договірні відносини та договори про користування електричною енергією не укладені між позивачами та відповідачем.

Проект внутрішньо будинкових мереж був виготовлений проектантом ПП «Лідерпроектбуд», однак відповідачем не затверджений.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (з відповідними змінами та доповненнями) (далі - Правила № 1357).

У пункті 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 липня 1996 року № 28 (далі - Правила № 28) визначено, що населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових потреб споживають електроенергію для потреб електроустановок, що належить їм за ознакою права власності або користування.

Відповідно до вимог пп. 1.3, 5.1 Правил № 28 постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між її власником та постачальником електричної енергії, а споживання електроенергії без договору не допускається.

Згідно п. 1.6, 1.9 Правил № 28 договір на постачання електричної енергії має бути укладений постачальником електричної енергії з усіма споживачами, об'єкти яких розташовані на території здійснення ним ліцензованої діяльності постачальника електричної енергії.

Відповідно до положень п. 3.5 Правил споживання електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила № 1357) здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу в укладенні договору.

У п. 7 Правил № 1357 зазначено, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. У Правилах чітко вказано, що звернутись до енергоспостачальника із заявою про зміну наймача (власника) квартири та про необхідність укладення договору про користування електричною енергією має право саме наймач або власник житлового об'єкта, а не будь-яка особа, що бажає отримувати електричну енергію на об'єкт, що їй не належить.

Згідно ст. 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на підключення електричної мережі у випадку виконання Правил користування електричною енергією.

У ст. 26 цього Закону зазначено, що споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідач не заперечував право позивачів на отримання електричної енергії, однак для укладення окремих договорів про користування електричною енергією і отримання електричної енергії на підставі даних договорів є встановлена законодавством певна процедура, яка передбачає, перш за все, надання документів, підтверджуючих той факт, що особа є власником чи наймачем житлового об'єкта.

Для укладення договору між енергопостачальником і побутовим споживачем, споживач зобов'язаний виконати технічні умови - це документ, що видається споживачу енергопостачальником і містить перелік технічних вимог, які необхідно виконати для приєднання електроустановок нового споживача до електромережі, реконструкції діючих електроустановок споживача або зміни категорії надійності електропостачання споживача. Надання технічних умов є платою послугою. Для кожного споживача повинні бути встановлені прилади обліку, які відповідно до вимог п. 8 Правил № 1357 мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, а їх вартість та вартість послуг з встановлення оплачена.

Суди у порушення ст. ст. 214, 316 ЦПК України зазначене не врахували, не перевірив, чи виконувались необхідні технічні вимоги, чи встановлювались енергопостачальником прилади обліку, що є обов'язковою умовою для укладення договору між енергопостачальником і споживачем.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Перш за все, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонами визначати умови такого договору.

За таких обставин, суди всупереч вимогам ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не з'ясували, чи має будинок необхідні умови для постачання електричної енергії, чи забезпечений він електроустановками, оскільки за їх відсутності електропостачання неможливе, а, відтак, неможливе і укладення договору про постачання електричної енергії; не врахували, що примушування відповідача укласти договір є порушенням його права на свободу договору, чи визначена межа експлуатаційної відповідальності між споживачем і електропередавальною організацією.

Посилання судів на те, що позивачі можуть укласти окремі договори про постачання електроенергії після розірвання аналогічного договору з попереднім власником та після сплати останнім боргу за спожиту електроенергію, є помилковими та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки П. 3 Правил та ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» забороняє енергопостачальникам, які здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

За таких обставин суди не виконали своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно не з'ясували усіх обставин справи та не надали їм належної оцінки та ухвалили рішення, які не можна визнати законними та обґрунтованими , у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М.Завгородня
В.М.Коротун
Л.М.Мазур
О.В. Попович