Справа № 219/7426/17
Провадження № 2/219/3608/2017
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

12 жовтня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубаніної О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначає, що є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 08 липня 2004 року. Відповідач, не є власником квартири, за місцем реєстрації не проживає з березня 2010 року, особистих речей у житлі не зберігає, що порушує її права як власника помешкання.

Позивач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

Представник позивача у судовому засідання 12 жовтня 2017 року позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та представник позивача не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування квартири від 08 липня 2004 року, серії ВВК №063944. Зазначений договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 4128 (а.с.8).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 липня 2004 року №4103036, власником квартири, розташованої за адресою м. Бахмут, вул. Привокзальна 4/4, є ОСОБА_2, підстава виникнення права власності - договір дарування від 08 липня 2004 року (а.с.9).

Згідно з актом від 30 червня 2017 року, складеного ПП «Квартал», сумісно з майстром ОСОБА_5, паспортистом ОСОБА_6 та сусідами, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 та за місцем реєстрації з березня 2010 року не проживає (а.с. 10).

Згідно з заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2009 року по справі №2-3032-2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, Шлюб, зареєстрований 26 грудня 2003 року у Артемівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом №658 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвано. Рішення набуло законної сили 19 листопада 2010 року.

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитані при розгляді справи свідки сторони позивача, які перебувають в дружніх стосунках з позивачкою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, підтвердили той факт, що ОСОБА_3 за адресою: м. Бахмут, вул. Привокзальна, 4/4, не мешкає більше 6 років, в нього є інша родина, з якою проживаю в іншому місці.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є власником спірної квартири, у спірній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 4 у будинку №4 по вул.Привокзальна у м. Бахмут.

З огляду на викладене, керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська