Справа № 487/438/17
Провадження № 2/487/866/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року. Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" про стягнення вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою відповідно до якої просить стягнути з відповідача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу №SAMDN753 від 18.06.2007 року 2000,00 доларів США вкладу, 200 доларів США відсотків нарахованих за вкладом, 562,26 доларів США 3% річних, а всього 2762,26 доларів США.

В процесі розгляду справи, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу №SAMDN753 від 18.06.2007 року - 2000,00 доларів США вкладу, 800 доларів США відсотків нарахованих за вкладом, 586 грн. 56 коп. - 3% річних, пеню на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - 834 258 грн. 60 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2017 року прийнято до розгляду збільшені позовні вимоги позивача ОСОБА_3 щодо стягнення 2000,00 доларів США вкладу, 800 доларів США відсотків нарахованих за вкладом, 586 грн. 56 коп. - 3% річних. Відмовлено в прийнятті до розгляду вимог щодо стягнення пені у розмірі 834258 грн. 60 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 18.06.2007 року уклала у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: АР Крим, м. Севастополь, пр.. ОСОБА_4 15 договір №SAMDN753 депозитного вкладу «вклад Стандарт», за умовами якого вона передала, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 2000 доларів США вкладу на строк 12 місяців(по 18.06.2008 року включно). В якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, Приватбанк видав ОСОБА_3 електронну ощадну книжку №400632, за якою ОСОБА_3 може отримати в банкоматі Приватбанк інформацію про суми вкладу та нараховані проценти до виплати. Для внесення суми вкладу банк відкрив вкладнику особистий рахунок №7051. Процентна ставка по вкладу склала 9% річних.

Період нарахування процентів 12 місяців. Мінімальний строк вкладу 6 місяців. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 18.06.2007 року до Договору №SAMDN753 процентна ставка по Договору була збільшена на 1%. Після закінчення строку депозитного договору 18.06.2008 року, даний договір було неодноразово пролонговано: з 19.06.2008 19.06.2009; з 20.06.2010 20.06.2011; з 22.06.2012 22.06.2013; з 23.06.2013 23.06.2014; з 24.06.2014 24.06.2015; з 25.06.2015 25.06.2016.

У звязку із анексією АР Крим у 2014 році, позивачка переїхала проживати до України та на даний час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Електронну ощадну книжку №400632, видану Позивачу, відповідач заблокував. В жовтні 2016 року позивачка зверталась до відповідача з повідомленням про розірвання депозитного договору та вимогою повернення коштів за вкладом: суми вкладу та нарахованих відсотків за вкладом. Однак відповідачем було відмовлено позивачу у поверненні коштів (лист від 31.10.2016 року за №20.1.0.0.0/7-20161024/3945), з тієї підстави, Банк припинив свою діяльність в Криму, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги повністю, підтвердила фактичні обставини, що викладені у позовній заяві. Просила суд про задоволення позову.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачкою не надано жодних належних доказів, а саме оригіналів договорів та документів, підтверджуючих внесення коштів. Крім того вказав, що у зв'язку з окупацією території АР Крим Російською Федерацією, з вимогами щодо повернення вкладів та відсотків за користування ними, позивач мав би звертатися до некомерційної організації "Фонд захисту вкладників", яка знаходиться на території окупованої території України - АР Крим та якою, відповідно до законодавства Російської Федерації, було придбано право за вкладами та компенсаційними витратами ПАТ КБ "Приватбанк", тому банк не визнає також позовні вимоги у тій частині, що позивач має право на пеню та 3 % річних, оскільки у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутній обов'язок щодо сплати позивачу пені та 3 % річних з підстав порушення строків повернення вкладів. Просив у позові відмовити повністю.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, 18.06.2007 року ОСОБА_3 уклала у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: АР Крим, м. Севастополь, пр.. ОСОБА_4 15 договір №SAMDN753 депозитного вкладу «вклад Стандарт», за умовами якого вона передала, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 2000 доларів США вкладу на строк 12 місяців(по 18.06.2008 року включно). В якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, Приватбанк видав ОСОБА_3 електронну ощадну книжку №400632, за якою ОСОБА_3 може отримати в банкоматі Приватбанк інформацію про суми вкладу та нараховані проценти до виплати. Для внесення суми вкладу банк відкрив вкладнику особистий рахунок №7051. Процентна ставка по вкладу склала 9% річних. Період нарахування процентів 12 місяців. Мінімальний строк вкладу складає 6 місяців.

Відповідно до змісту п.п. 3, 6, 7 договору №SAMDN753 від 18.06.2007 року (далі - Договір), виплата суми нарахованих відсотків здійснюється банком в строки, визначені періодом нарахування процентів. Клієнт має право отримати нараховані проценти на реніше 15-00 першого робочого дня, наступного за датою оформлення за цілу кількість періодів нарахування, що минули з момента укладення договору. За час зберігання нарахованих процентів на їх суму проценти не нараховуються; у випадку, якщо по закінченню строку дії вкладу, клієнт не повідомив банк про відмову від продовження строку дії, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п. 1 договору. Договір продовжує діяти неодноразово за відсутності явки клієнта до банку. При цьому, новий строк рахується зі слідуючого дня від дати закінчення попереднього строку дії вкладу. При продовженні дії договору, розрахунок відсотків на кожний новий строк здійснюється за відсотковою ставкою, що діє в банку для продовження депозитного вкладу одного виду та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових договорів. Відсотки за наступний період вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступне продовження договору здійснюється в такому ж порядку; сторони мають право достроково розірвати договір у відповідності з діючим законодавством, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення строку дії вкладу, вказаного в п. 1 договору, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються відсотки за неповний строк вкладу, що нараховані за фактично використаний строк користування вкладом за відсотковою ставкою "до вимоги".

Також, як вбачається з Договору, позивачу видано електронну Ощадну книжку №00632, яка згідно пункту 1 Договору дозволяє отримати в банкоматах Приватбанку інформацію про сумму вкладу та відсотків до виплати.

Як вбачається зі змісту позовної заяви і не оспорюється відповідачем, на час розгляду справи вказану ощадну книжку (електронну) заблоковано відповідачем.

Додатковою угодою №1 від 18.06.2007 року до Договору передбачено підвищення відсоткової ставки за Договором на 1 відсоток до 10 відсотків.

17 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась у відділення ПАТ «ПриватБанк» за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги 50 з метою закриття договору, рахунку, вкладу та отримання відповідних грошових коштів з рахунку та відповідних відсотків за договором по вкладам, однак в порушення договорів власні грошові кошти не отримала.

Листом від 31.10.2016 року за №20.1.0.0.0/7-20161024/3945 ПАТ «ПриватБанк» повідомив позивача, що вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і міста Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території. Це призвело до виникнення значних матеріальних втрат. Вказали, що за результатами розгляду цього звернення буде вирішуватись питання виплати коштів, розміщених на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів банку, які знаходились на території АР Крим та міста Севастополя.

Договором передбачено відкриття позивачу вкладного рахунку №7051 саме в ПриватБанку, а не в філії чи балансовому відділенні, які знаходяться в Автономній Республікці Крим.

Відповідачем факт укладання вказаних договору та угоди, їх зміст не підтверджується з тих підстав, що він позбавлений доступу до паперових носіїв інформації (документів, платіжних та касових документів), які стосуються Договору та залишились на окупованій територій АР Крим.

Незважаючи на заперечення факту укладання договору, він відповідає звичаям ділового обороту оформлення документів в ПАТ "КБ "Приватбанк": в ньому міститься оригінал підпису позивача та факсимільне відтворення підпису Голови правління банку та відтворенна печатка Банку технічним печатним засобом. Вказане передбачене пунктом 9 Договору.

Ухвалою суду від 08.02.2017 року у відповідача витребовано інформацію про нараховані відсотки за вкладом по Договору, проте вказана інформація відповідачем надана не була, з тих підстав, що відповідач не має доступу до свого майна, призначеного для діяльності банківської установи на території АРК, яке знаходиться на окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Та, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Такі ж самі положення містяться в п.3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 р. за №516, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за №1256/8577.

Відповідно до ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), що виключає можливість відступлень в договорі від умов про розмір процентів та від інших умов, які встановлені банком, оскільки умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обовязок надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску.

Надані позивачем докази: оригінал Договору, форма якого який відповідає умовам Договору, свідчать про те що Договір між сторонами укладений і наявність між сторонами правовідносин з приводу залучення на підставі Договору відповідачем банківського вкладу у позивача.

Відповідач також оспорює факт внесення коштів позивачем на умовах встановлених Договором.

В даному випадку позивач, як споживач, знаходиться в нерівному становищі з відповідачем, оскільки форма і зміст договору запропоновані відповідачем, а позивач міг лише погодитись на запропоновані йому умови. Погодившись він мав усі підстави розраховувати на добросовісне виконання відповідачем своїх обовязків за Договором.

Аналіз змісту Договору свідчить, що він направлений на створення у позивача уяви того, що договір Укладається саме з Банком, від імені якого діє Голова Правління ПАТ «КБ «ПриватБанк», підпис якого мається на договорі, також вкладнику передається Ощадна книжка електронна, яка є певним інструмент контролю за сумою вкладу та нарахованими процентами (п.1 Договору). В тексті договору, крім стислого зазначення адреси відділення в м.Севастополі та номерів телефонів, ніде не йдеться про те, що позивач обмежений лише засобами певного відділення на отримання коштів та інформації по вкладу. Навпаки, в пункті 1 Договору йдеться про те що позивач, сторона по Договору має можливість в усіх банкоматах ПриватБанку отримати інформацію про суму вкладу і нарахованих процентах.

Частиною 1 статті 3 ЦК України встановлено, що Загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі: 3) свобода договору;4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу;6) справедливість, добросовісність та розумність.

Наведене свідчить, що пропонуючи позивачу укласти договір на певних умовах, які, не безпідставно створили у позивача уяву захищеності його коштів, можливості отримати кошти незалежно від місця перебування на всій території України, а також можливості контролю за сумою вкладу та нарахованими процентами, позивач взяв на себе обовязок надавати позивачу інформацію по вкладу і процентах в електронному виді в банкоматах ПриватБанку та повернути запозичені кошти та проценти в будь-яких відділеннях ПриватБанку.

Замість цього, в відповідач заблокував електронну Ощадну книжку позивача, позбавивши його можливості довести факт наявності в нього вкладу в ПриватБанку, нарахованих процентів та можливості повернути кошти, і вимагаючи від відповідача іншого доказу - касового документу про внесення коштів на депозитний рахунок, який у позивача не зберігся.

Витребувану судом інформацію про суму нарахованих процентів позивачу за Договором відповідач не надав, пославшись на втрату внаслідок окупації Росією майна на території АРК, що призначено для діяльності банківської установи на території АРК, в тому числі договорів та платіжних документів на паперових носіях. Проте, така втрата всієї інормації про здійсненні операції на окремій території є наслідком неналежної організації роботи по її архівному копіюванню та зберіганню у відокремлдених підрозділах банку. Така втрата є ризиком саме Приватбанку і ніяким чином не може стосуватись позивача.

Наведене вище, свідчить про недобросовісне відношення відповідача до своїх обов?язків, які він взяв на себе по Договору, в тому числі і щодо обслуговування відповідача у всіх відділеннях ПриватБанку.

Залишаючи окуповану територію АРК, відповідач мав усі підстави сподіватись, що маючи оригінал Договору та електрону ощадну книжку, за допомогою якої він в будь-якому в банкоматі ПриватБанку отримає інформацію про свій вклад та проценти, він буде мати можливість довести наявність вкладу в Приватбанку та отримати можливість його повернення.

Частиною 1 та 4 статті 60 ЦПК України Встановлено, що Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дійсно, позивач внаслідок недобросовісних дій відповідача, позбавлений можливості надати суду інформацію про вклад та нараховані проценти, що міститься в електронній ощадній книжці, яку відповідачем заблоковано. Не надає таку інформацію відповідач і на вимогу суду, посилаючись на втрату даних, хоча таку інформацію відповідач має можливість отримати з електронної ощадної книжки наданої позивачем.

І хоча доказування факту перебування коштів позивача по Договору у відповідача і часу їх перебування в користуванні відповідача, не може ґрунтуватись на припущеннях, проте в даному випадку суд вважає за можливе встановити такий факт виходячи з положень ЦПК України.

Так, ч.1 ст. 146 ЦПК України передбачено, що У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Тобто Законом передбачено право суду в деяких окремих випадках недобросовісної поведінки сторони від встановлення певних обставин, встановлювати факти в залежності від того, яке ці факти мають для сторони у справі.

Судом блокування відповідачем електронної ощадної книжки позивача в супереч умовам Договору розцінюється як перешкоджання відповідачем позивачу в наданні доказів суду.

Частиною 8 статті 8 ЦПК України встановлено, що Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Виходячи із того, що сторони при укладанні Договору та його виконанні знаходяться не в рівних умовах і вся можлива інформація, яка може бути доказом у справі, знаходиться у відповідача, який діє недобросовісно і не надає її на вимогу суду та перешкоджає позивачу на підставі п.1 Договору отримати її за допомогою електронної ощадної книжки у банкоматі, суд на підставі ч.8 ст.8 та ч.1 ст.146 ЦПК України, вважає за необхідне встановити такі факти: внесення коштів відповідачем на відповідний депозитний рахунок за договором, перебуванні в користуванні ПриватБанку внесених коштів з 18.06.2007р. по час винесення рішення та збільшення відсоткової ставки на 1 % згідно Додаткової угоди №1 до Договору.

Листом від 17.10.2016 року позивачка просила повернути їй суму вкладу за Договором з нарахованими процентами. (а.с.12).

Відповідач їй у цьому відмовив, пославшись на припинення діяльності банку на території Автономної республіки Крим та міста Севастополя внаслідок збройної агресії Російської Федерації. (а.с.14)

Враховуючи, що припинення роботи відділень на певних територіях не звільняє відповідача від виконання ним прийнятих на себе зобовязань, в тому числі і по поверненню суми вкладу на підставі пункту 6 Договору, суму вкладу 2000 доларів США та суму нарахованих процентів за один рік за ставкою 10 відсотків (200 дол. США), а також суму нарахованих відсотків за ставкою 5% за послідуючий період (600 дол. США), відповідно до пункту 7 Договору, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також з відповідача на підставі ч.2 ст.625 підлягає стягненню три відсотки річних в зв'язку з не виконанням відповідачем вимог п.7 Договору по достроковму поверненню вкладу на вимогу позивача з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року (в межах позовних вимог) в сумі 586 грн. 56 коп., розрахунок якої міститься в заяві позивача від 14 вересня 2017 року.

Станом на день винесення судового рішення офіційний курс долара США, встановлений НБУ, складає: 2680,8805 гривні за 100 долларов США.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

За такого судовий збір, відповідно до положень ч.3ст.88 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь держави, а кошти сплачені позивачем в якості судового збору підлягають поверненню йому, як помилково сплачені.

Враховуючи викладене, виходячи з засад розумності, справедливості та добросовісності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 боргу по вкладу за договором SAMDN5753 в сумі 2000.00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час винесення рішення складає 53617,61 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват банк" на користь ОСОБА_3 боргу по відсоткам, нарахованих за договором SAMDN5753 в сумі 800.00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час винесення рішення складає 21447,04 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват банк" на користь ОСОБА_3 три відсотки річних в сумі 586,56 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват банк" на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Біцюк А.В.