Справа № 296/5114/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень просила (а.с 63,64):

- усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини після померлої 06 липня 2015 року ОСОБА_7;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.05.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано за № 656 ОСОБА_3 на 1/2 частину грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються у ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомирі на поточному рахунку № 337637 з залишком коштів 7,40 грн.; поточному рахунку № 281016 з залишком коштів 331,50 дол. США; депозитному рахунку .№ 2787 з залишком коштів 5000 дол. США; поточному рахунку № 2255 з залишком коштів 3176,77 дол. США;

- стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти, що складають вартість спадкового майна, на яке видано свідоцтво, у розмірі 3,70 грн. та 4 254,13 дол. США, а також отримані ОСОБА_3 відсотки, нарахування та компенсації на користь ОСОБА_1;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, та на грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються у ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомирі на: поточному рахунку в національній валюті № 337637 з залишком коштів 7,40 грн.; поточному рахунку в іноземній валюті № 281016 з залишком коштів 331,50 дол. США; депозитному рахунку в іноземній валюті № 2787 з залишком коштів 5000 дол. США; поточному рахунку в іноземній валюті № 2255 з залишком коштів 3176,77 дол. США в порядку спадкування за законом після померлої 06 липня 2015 року ОСОБА_7

Позов обґрунтовувався тим, що 06 липня 2015 року померла сестра позивачки - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, та грошові вклади, що зберігаються у Обласному відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомир. Вказувалось, що заповіту померла не склала, спадкоємці першої черги відсутні. Позивачка є спадкоємцем другої черги за законом. Окрім неї спадкоємцями також є племінник померлої - ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_9

Посилаючись на те, що померла ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні та мала важкий стан здоровя, перебувала у безпорадному стані, не могла самостійного забезпечувати умови свого життя та потребувала стороннього догляду зі сторони відповідача, який проживав з нею в одному місті, однак відповідної допомоги не надавав, позивач звернулась до суду з даним позовом про усунення відповідача від права на спадкування та визнання права власності на майно померлої в порядку спадкування.

У липні 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, в якому з урахуванням уточнень просив (а.с 32, 108): визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 та на 1/2 частину земельної ділянки №278 у садівницькому товаристві «Автодор», розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Іванівської сільської ради, площею 0,0510 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва (01.05), номер кадастрової зони :06:000.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 06.07.2015 року померла ОСОБА_7, яка була рідною сестрою його батька, який помер 10.09.2004 року. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з грошових коштів в банківських установах та з квартири АДРЕСА_3. Також вказується, що померла ОСОБА_7 була членом садівницького товариства «Автодор», в якому володіла і користувалася земельною ділянкою №278, площею 0,0510 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Житомирського району. ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої, однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7 у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що інший спадкоємець померлої - ОСОБА_1 не визнає його права на спадщину в порядку спадкування, а також те, що за життя ОСОБА_7 не встигла оформити право власності на земельну ділянку, що позбавляє ОСОБА_3 можливості оформити право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, позивач звернувся з даним зустрічним позовом про визнання права власності в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримали та просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, проти задоволення первісного позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 районної державної адміністрації свого представника в судове засідання не направив, належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Держгеокадастру у Житомирській області у судове засідання не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 6 липня 2015 року померла ОСОБА_8, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №265844 від 16.07.2015 року (а.с. 6).

Приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 51/2013 до майна померлої ОСОБА_7 (а.с. 71-106).

3 листопада та 24 грудня 2015 року до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися сестра спадкодавця ОСОБА_1, та племінник ОСОБА_3 (а.с. 72, 84).

До складу спадкового майна ОСОБА_7 входить квартира АДРЕСА_3, грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються у Обласному відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомирі на: поточних та депозитних рахунках №337637, № 281016, № 2787, № 2255.

21 січня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартира АДРЕСА_3 та рухоме майно грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються у Обласному відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомирі на: поточних та депозитних рахунках №337637, № 281016, № 2787, № 2255 у звязку з тим, що вона претендує на все, належне спадкодавцю спадкове майно, а саме, більше, ніж це передбачено законодавством України (а.с. 92).

12 травня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано на ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 за законом на 1/2 частини грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються у ПАТ «Промінвестбанк» в м. Житомирі на поточному рахунку № 337637 з залишком коштів 7,40 грн.; поточному рахунку № 281016 з залишком коштів 331,50 дол. США; депозитному рахунку .№ 2787 з залишком коштів 5000 дол. США; поточному рахунку № 2255 з залишком коштів 3176,77 дол. США (а.с. 101).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи, окрім встановлення факту перебування спадкодавця у безпорадному стані, його потреби в допомозі та факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, повинен також з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови її отримання від інших осіб і чи мав спадкоємець змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про практику у справах про спадкування", правила частини п'ятої ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею необхідності надання допомоги спадкодавцеві, наявність у особи можливості для надання такої допомоги та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

З огляду на викладене правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

З лікарського свідоцтва про смерть № 80 від 07.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 померла 06.07.2015 року у віці 74 роки у стаціонарі КУ ЦМЛ №1, причиною смерті вказано: трансмуральний інфаркт міокарда. Хвороба (патологічні стани), що призвели до смерті: асистолія шлуночків, декомпенсована серцева недостатність. Приблизний час між початком захворювання і смертю приблизно 1 місяць (а.с. 16).

Згідно посмертного епікриза до історії хвороби №7526 вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні для хворих інфарктом міокарда КУЦМЛ №1 м.Житомира з 18.06. по 06.07.2015 року з діагнозом: ІХС інфаркт міокарда трансмуральний інфаркт міокарда перетинки, верхівки, передньої стінки лівого шлуночка (18.06.2015). Отримала лікування. Протягом всього часу перебування в стаціонарі стан хворої лишався важким, протягом 06.07.15 прогресивно погіршувався. 06.07.15 в 21-15 настала зупинка серцевої діяльності. Реанімаційні заходи виявилися неефективними. 06.07.15 в 21-35 констатовано біологічну смерть (а.с. 17).

Згідно довідки УДМС України в Житомирській області №002534 від 25.10.2015 р. ОСОБА_7 до дня смерті проживала одна за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.73).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 стверджувала, що в телефонних розмовах померла ОСОБА_7 скаржилася, що їй важко та ОСОБА_3 їй не допомагає. Вказувала, що похованням померлої займалася її донька, онука та двоюрідний брат, однак документальні підтвердження цьому відсутні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка дочка позивачки - ОСОБА_10 повідомила, що вона спілкувалася з померлою ОСОБА_7 в телефонному режимі та остання вказувала, що потребує допомоги. Також повідомила, що коли ОСОБА_7 стало погано у ОСОБА_3 був вимкнений телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 засвідчила, що в той день, коли ОСОБА_7 стало зле на дачі, приїхав ОСОБА_3 та забрав її на машині.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що після проведеної у 2015 році ОСОБА_7 операції, остання продовжувала їздити на дачу, однак не могла виконувати важку фізичну роботу, при цьому сама себе обслуговувала.

Допитаний в судовому засіданні свідок двоюрідний брат позивачки - ОСОБА_13 засвідчив, що померла ОСОБА_7 не зверталася по допомогу, завжди старалася все робити сама. Мала поганий зір. Вказував на погані умови її проживання, наявність в квартирі мишей. Повідомив, що ОСОБА_7 любила двоюрідного брата ОСОБА_13 батька ОСОБА_3 Вказував, що ОСОБА_3 забирав померлу з дачі на машині.

В підтвердження надання померлій ОСОБА_7 допомоги під час стаціонарного лікування відповідач ОСОБА_3 надав квитанції про оплату медичних препаратів від 22.06.10 р. на суму 111,53 грн, від 29.06.2015 р. на суму 358,93 грн, від 28.06.2015 р. на суму 249,68 грн, від 30.06.2015 р. на суму 314,69 грн, від 27.06.2015 р. на суму 276,10 грн (а.с. 163).

З наявних в матеріалах справи рахунку замовлення від 13.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 замовив та оплатив виготовлення пам'ятника на суму 6 тис. грн (а.с. 162).

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 будь-яким чином свідомо ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, яка її потребувала, позивач в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надала.

Відсутні і докази про те, що сама ОСОБА_7 зверталась до ОСОБА_3 за допомогою, а також те, що відповідач відмовився або ухилявся від надання такої допомоги.

Враховуючи, що позивачем не доведено сукупності обставин, необхідних для усунення від спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, а саме - ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги, можливість надання такої допомоги та потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про визнання за ОСОБА_3 права власності на частину спірної квартири, суд зазначає наступне.

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

З наявної в матеріалах справи копії довідки КП «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради №8207 від 26.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва №22994 про право власності на житло, виданого 24.04.1997 року відділом приватизації державного житлового фонду (а.с. 10, 13).

21 червня 2016 року постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №167/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 у звязку з ненаданням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 104,105).

ОСОБА_6 житлового господарства ОСОБА_4 міської ради від 01.06.2016 року №1-1056 відмовлено ОСОБА_3 у видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 у звязку з тим, що оригінал свідоцтва не втрачений та не знищений, а знаходиться на зберіганні інших спадкоємців ОСОБА_7 (а.с. 40).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності.

За таких обставин, оскільки позивачем за зустрічним позовом доведено факт належності на праві власності спірної квартири померлій тітці ОСОБА_7, наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку у звязку із відсутністю у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спірну квартиру, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про визнання за ОСОБА_3 права власності на частину земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Наказом Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 12.01.2015 №6-568/14-15-СГ надано дозвіл ОСОБА_7 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Житомирського району за межами населених пунктів Іванівської сільської ради, орендованим розміром 0,051 га для індивідуального садівництва (а.с. 128).

За життя ОСОБА_7 завершити оформлення земельної ділянки у власність не встигла.

Згідно із статтею 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Доказів того, що ОСОБА_3 звертався до органів місцевого самоврядування стосовно завершення процедури приватизації земельної ділянки після померлої ОСОБА_7 та отримав відмову з цього питання, в матеріалах справи відсутні, тобто відсутні правові підстави для звернення до суду й задоволення позову, оскільки його спадкові права ніким не порушено.

Крім того, безпідставними є вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0510 га, у садівницькому товаристві «Автодор», розташованої на території Іванівської сільської ради Житомирського району, оскільки за відсутності набуття ОСОБА_7, що розпочала процедуру приватизації, права власності на земельну ділянку, при умові отримання відмови органу місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації, спадкоємцем може ставитися питання про визнання права на завершення приватизації, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з позивача підлягають стягненню на користь відповідача понесені останнім і документально підтверджений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 919 грн. 91 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, яка померла 06 липня 2015 року.

У задоволенні решти зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 919 грн. 91 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота