гСправа № 187/977/17 Провадження № 2/0187/433/17
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" жовтня 2017 р. смт Петриківка

Cуддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., розглянувши клопотання директора ТОВ ''Єврокар Україна'' ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю,-

Встановив:

В провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність ''Єврокар Україна'' про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Від позивача 26.09.2017 року до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить задовольнити.

У судове засідання, призначене на 12.10.2017 року відповідач повторно не зявився, проте направив на адресу суду клопотання про направлення справи за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва, мотивуючи необхідністю розглядати позов за правилами ст. 109 ЦПК України, оскільки місцезнаходження ТОВ ''Єврокар Україна'' - м. Київ вул. Бориспільська, буд. 9, корп.. 57, 6 поверх, офіс 57/1 Дарницький район м. Києва, тобто за місцезнаходженням відповідача, так як відсутні підстави для застосування до даної заяви ЗУ ''Про захист прав споживачів''. Дане клопотання просила розглянути за відсутності представника відповідача.

Ознайомившись із вищезазначеним клопотанням приходжу до висновку про необхідність постановлення ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно пункту 2 статті 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Приписами статті 110 ЦПК України встановлена підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність). Право вибору між судами, яким, згідно із загальним правилом територіальної підсудності (ст.109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК), підсудна дана справа, належить виключно позивачу (ч.14 ст.110ЦПК).

Разом з тим, відповідно до вимог ч.5 ст.110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Судов встановлено, що позивач звернувся до суду із даним позовом про захист прав споживача, де зареєстрованим місцем проживання зазначив адресу: Дніпропетровська область Петриківський район смт Петриківка вул. Леніна, буд. 73, а тому, суд приходить до висновку, що позивач має право скористатися правом вибору, встановленим статтею 110 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що Закон України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року регулює відносини, які виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України ''Про захист прав споживачів'' споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Між тим, Закон не визначає певних меж своєї дії, а тому слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Дане узгоджується з роз'ясненнями, визначених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів'' №5 від 12 квітня 1996 року.

Саме з наведених положень закону виходив суд відкриваючи провадження у справі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі відкрито без порушення правил підсудності, підстав для передачі справи на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва немає, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.110 ЦПК України, суд, -

Постановив:

У задоволенні клопотання директора ТОВ ''Єврокар Україна'' ОСОБА_1 про передачу справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність ''Єврокар Україна'' про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3