Справа №485/1251/17 26.10.2017 26.10.2017 26.10.2017
Провадження №22-ц/784/2188/17
Справа № 485/1251/17 Головуючий першої інстанції: Кішковська З.А.
Провадження № 22-ц/784/2188/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання.

Позивачка вказувала, що з 29 грудня 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначала, що з ОСОБА_3 однією сім'єю вони не проживають з травня 2016 р., син проживає разом з нею. Коштів, які надсилає відповідач на утримання дитини у добровільному порядку, їй не вистачає, а відповідач категорично відмовився виплачувати більшу суму на утримання дитини та її, як матері, яка не може власноруч себе матеріально забезпечувати. Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку..

Представник відповідача позов не визнала, зазначала, що чоловік позивачки не може надавати матеріальну допомогу, оскільки навчається на денній формі у ВНЗ та з нього стягнуто аліменти на утримання дитини.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 750грн. на місяць, починаючи з 15 серпня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави 640грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, посилаючись на те, що майновий стан відповідача унеможливлює надання матеріальної допомоги позивачці, просила рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що з 29 грудня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у них народився син ОСОБА_3, який проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2017 року з ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 850грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою, має вік 31 рік, інших утриманців не має, окрім спільного з позивачкою сина, з останнього місця роботи у серпні 2012 року звільнився за власним бажанням та у подальшому мір до працевлаштування не приймав, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Херсонського міського центру зайнятості (а.с. 17-18, 20). Згідно довідки Херсонського державного аграрного університету від 30.08.2017 року відповідач зарахований на 5 курс з терміном навчання до 31.12.2018 року за державним замовленням на денну форму та отримує стипендію (а.с. 19).

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, а тому обґрунтовано стягнув з нього аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, визначивши їх розмір відповідно до вимог ст.80 СК України в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував матеріальне становище відповідача, є необґрунтованими. Та обставина, що ОСОБА_3 на даний час не працює і його єдиними доходом є стипендія, не є підставою для відмови у стягненні з нього аліментів на утримання дружини, оскільки це не свідчить про його неспроможність надавати матеріальну допомогу позивачці.

Враховуючи встановлені судом конкретні обставини справи, посилання апеляційної скарги на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання спільного з позивачкою сина та аліментів на дружину, які стягнуті оскаржуваним рішенням суду, перевищує розмір отримуваної відповідачем стипендії, не є підставою для відмови у задоволенні позову, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на неврахування судом отримання позивачкою щомісячної допомоги у зв'язку із доглядом за дитиною в розмірі 850грн. та того, що доказів непрацездатності нею не надано, оскільки ст. 84 СК України не пов'язує право дружини на утримання від чоловіка з фактом її непрацездатності, наявності у неї роботи та матеріальним становищем.

Також є безпідставними посилання апеляційної скарги на незаконність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі замість частки від заробітку (доходу) відповідача, оскільки такий висновок суду не суперечить положенням ст. 80 СК України.

Отже, доводи апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції .

Розглядаючи справу, суд вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, врахував усі обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, якє відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

І.В. Лівінський