№ 243/8559/17
Справа № 2/243/4026/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

при секретарі Чевела С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визнання права власності в звязку з втратою правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій вказує, що 23 червня 2001 року вона купила у ОСОБА_3 житловий будинок № 6 по вул. Леваневського у с. Олександрівка Словянського району Донецької області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2014 га, розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Олександрівка, вул. Леваневського, 6. Право власності на вказаний будинок вона зареєструвала в БТІ м. Словянська, натомість право власності на земельну ділянку вона не оформила у встановленому законом порядку через брак коштів. На сьогоднішній день позивач не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки вона втратила, а отримати дублікат вказаного договору неможливо через те, що приватний нотаріус ОСОБА_4, який посвідчив вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки, припинив свою діяльність, в звязку з чим всі документи ним були здані в архів, який знаходиться у місті Донецьк, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі викладеного, позивач вважає, що жодного позасудового порядку відновлення втраченого договору купівлі-продажу земельної ділянки не існує, а тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2014 га, розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Олександрівка, вул. Леваневського, 6, кадастровий номер 0:06:000:0163.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, що діє на підставі договору щодо надання правової допомоги та представництво інтересів від 18 серпня 2017 року, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, в судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що 23 червня 2001 року між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_7, та позивачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Словянського районного нотаріального округу Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 528, відповідно до якого ОСОБА_1 купила земельну ділянку, площею 0,2014 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер 0:06:000:0163, що знаходиться у віданні Олександрівської сільської ради Словянського району Донецької області в селі Олександрівка, по вулиці Леваневського, номер 6.

ОСОБА_8 з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 12 липня 2017 року слідує, що на теперішній час власником вказаної земельної ділянки значиться продавець за договором ОСОБА_7, тобто право власності на спірну земельну ділянку на час судового розгляду справи за позивачем не зареєстровано.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, слідує, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Отже передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права, якщо неможливо одержати у відповідних органах дублікат документу, що засвідчує право власності особи на річ. Позивач у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником.

Таким чином, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, а також враховуючи те, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року, місто Донецьк, де знаходиться обласний нотаріальний архів, відноситься до населених пунктів, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка фактично є власником спірної земельної ділянки, але субєктивне право якої не підтверджено відповідним доказом, підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 321, 392 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2014 га, розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Олександрівка, вул. Леваневського, 6, кадастровий номер :06:000:0163.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8