Справа № 628/2377/16-ц
Провадження № 2/628/47/17р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого -судді Демченко І.М.

за участю секретаря Романової Н.П.

представників сторін ОСОБА_1 і ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп'янську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, Виконавчий комітет Куп'янської міської ради Харківської області про припинення права власності на 1/3 частину у праві приватної спільної часткової власності на квартиру, зняття відповідача з реєстраційного обліку за цією адресою та визнання права власності на це майно за позивачем,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у червні місяці 2016 року звернувся до суду з даним позовом, де вказує, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, піч час якого ними і ОСОБА_5 в порядку приватизації було набуто право спільної часткової власності кожним по 1/3 частині у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу, 03 серпня 2013 року між сторонам була досягнута згода щодо продажу частки відповідача позивачу, на виконання якої позивач передав ОСОБА_4 20 000 грн., що підтверджується двома розписками. Однак, після одержання коштів, відповідач ухиляється від оформлення належним чином договору купівлі-продажу на вищевказану квартиру, хоча фактично мешкає у іншому помешканні - квартирі АДРЕСА_2, що належить їй на праві приватної власності. Вона не бере участь у витратах на утримання житла. Разом з тим, відповідач періодично приходить до спірної квартири, користується зручностями та вчиняє сварки. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про припинення права ОСОБА_4 на 1/3 частину у спірній квартирі.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, що викладені вище. Заявлені вимоги просили задовольнити у повному обсязі, оскільки наявні між сторонами неприязні стосунки унеможливлюють спільне володіння та користування квартирою, вартість належної відповідачу частини квартири позивачем була виплачена у повному обсязі та підстав для збереження за відповідачем цього житла немає.

Відповідач у судове засідання 10 жовтня 2017 року не зявилась по невідомим причинам, хоча була сповіщена про час і місце його проведення. Раніше під час судового розгляду справи ОСОБА_4 позов визнала частково, вказавши, що дійсно після розірвання шлюбу між ними була домовленість, за якою вона погодилася отримати від позивача 20тис. грн. як компенсацію вартості частини квартири, але отримала лише 15 тис.грн, а 5 тис.грн він не доплатив. Також представник відповідача надала заперечення, згідно яких, позивач, на їх думку, у відповідності до ст. 365 ЦК України не виконав умови, які тягнуть за собою припинення права власності на частку у спільному майна, оскільки ввів суд в оману щодо технічного стану квартири, її вартості та розрахунку за частку. Відповідач отримала тільки 15 000 грн. та чекала на кошти, що залишилося сплатити, тобто 5 тисяч гривень. Крім того, згідно наданої відповідачем оцінки спірної квартири станом на 12 серпня 2016 року її вартість підвищилась, тому позивач повинен доплатити ще 11 893 грн. ( т.1 а.с.133-134).

На вищевказані заперечення позивачем надалися пояснення, згідно яких на підтвердження заявлених вимог був наданий оціночний звіт вартості спірної квартири, складений ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕРВІСЕС», яке є належним суб'єктом оціночної діяльності з відповідними сертифікатами на її здійсненняі, станом на 24 червня 2016 року, тобто на час звернення до суду з даним позовом, яка складає 59 573 грн. Щодо твердження відповідача про підроблення розписки, то вони є голослівними, у свою чергу, розписки були складені та засвідчені в присутності свідків. В такому разі, відповідач безпідставно отримала 20 000 грн., які повинні нею бути повернуті з процентами за користування ними. (т. 1 а.с.145-146).

Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності (т. 1 а.с. 94,96). Крім того, представник Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області по довіреності зазначив, що доповнень і заперечень проти позову вони не мають, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5.), яка є співвласником спірної квартири, додала, що позов вважає обґрунтованим та вимоги - законними.

Заслухавши пояснення сторін та представників, з'ясувавши позиції третіх осіб, допитавши свідків та перевіривши матеріали справи і наданий суду висновок поліції за заявою позивача, судом були встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Статтями 10,11,60,212 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі відповідач змінювала прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу 27.06.2006 року, рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21.10.2013 року про розірвання шлюбу, яке 01.11.2013 року набрало законної сили, після розірвання шлюбу відповідач змінила прізвище на дошлюбне (т. 1 а.с.9,10,15,128).

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.06.2007 року Державним підприємством «Куп'янське лісове господарство» згідно з розпорядженням № 10779 та зареєстрованого 13.06.2008 року Куп'янським БТІ, квартира спільного заселення, розташована за адресою: АДРЕСА_1, була приватизована згідно Закону України «Про приватизацію житлового фонду» та є приватною спільною частковою власністю ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дочки позивача ОСОБА_5, які мають по 1/3 частині кожний (т. 1 а.с.4,5).

Згідно технічного паспорту станом на 16.05.2007 року загальна проща квартири 36,5 кв.м., розташована на 1 поверсі одноповерхового будинку, та складається з 1 кімнати житловою площею 20,2 кв.м., кухні 9,7 кв.м., вбиральні сполученої з ванною кімнатою площею 2,0 кв.м., веранди 4,6 кв.м. (а.с.13-14). Ринкова вартість квартири згідно наданого позивачем звіту про експертну оцінку ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕРВІСЕС», станом на 24.06.2016 року складає 59573,00 грн., з цього слідує, що вартість 1/3 частки складає 19857,67 грн. ( т. 1 а.с. 20-21,34-35,57-78).

Як було встановлено у ході судового розгляду та не спростовано відповідачем, між сторонами була досягнута усна згода про продаж належної відповідачу частини у спірній квартирі. З цією метою позивач віддав ОСОБА_4 гроші на загальну суму 20 000 грн., а вона, у свою чергу, прийняла ці кошти та на підтвердження їх отримання в присутності двох свідків написала дві розписки, оригінали яких були надані суду та знаходяться в матеріалах справи. Як вбачається з вказаних розписок, ОСОБА_4 03.08.2013 року отримала від позивача 15 000 грн. за 1/3 частину житла за адресою: АДРЕСА_1, та 10.08.2013 року - додатково ще 5 000 грн. також за вказану частину квартири, що засвідчувалося у кожному випадку двома свідками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 79,80, 196).

Як пояснили допитані у судовому засіданні кожен окремо свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, вони є сусідами позивача. Знають, що сторони знаходяться після розлучення у неприязних стосунках. Відповідач у спірній квартирі не мешкає. Свідкам відомо, що сторонни між собою досягли домовленості про передачу ОСОБА_3 відповідачу коштів в сумі 20 000 грн. за її частину у спільній квартирі, після чого вона обіцяла виписатися із квартири. При свідках відбувилася перерахунок та передача коштів відповідачу, спершу 15 000 грн., потім ще 5 000 грн. Ці факти вони засвідчили, підписавши особисто дві розписки, які були складені в їх присутності.

Допитана судом за клопотання відповідача свідок ОСОБА_7 пояснила, що особисто при будь-яких розрахунках вона присутня не була, але була присутня при розмові між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які розмовляли про перерахування якихось коштів у сумі 5 тис. грн. на картку відповідачу. За що саме були ці кошти та про яку картку йшла мова, свідку не відомо.

За клопотанням відповідача ОСОБА_4, яка заперечувала щодо написання нею розписки від 10.08.2013 року про отримання коштів, призначалася судова-почеркознавча експертиза, проведення якої не відбулося з вини ОСОБА_4, яка не виконана дій, що вимагалися експертом. Як передбачено ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи цю норму цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що дії відповідача були направлені на перешкоджання встановленню дійсних обставин по даній справі та підтверджують факт написання розписки від 10.08.2013р. саме нею.

Відповідач стверджувала, що не писала зазначену розписку, так як у цей час виїхала до Росії, де працювала за договором у ПП ОСОБА_11, про що надала довідку, але ці ствердження спростовуються відповідями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно яких відомостей про перетинання Державного кордону України ОСОБА_4 09.08.2013 р., як стверджувала відповідач, в базі даних не виявлено ( т.1 а.с. 194,243,245).

За Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 24.06.2016 року, відповідач, окрім 1/3 частини у спірній квартирі, має ще у приватній власності на підставі договору дарування, посвідченого 07.08.2013 р. приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області Бугайовою Л.Я. № 1017, однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ( т. 1 а.с.18-19).

У січні та лютому 2015 року позивач направляв ОСОБА_4 офіційні пропозиції про добровільне врегулювання питання щодо оформлення права власності на спірне нерухоме майно, які були проігноровані відповідачем ( т. 1 а.с. 137,138).

Між сторонами по справі - співвласниками спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, склалися вкрай неприязні стосунки, що унеможливлює сумісне нею користування. Про це свідчать матеріали оглянутого у судовому засіданні висновку Куп'янського відділу поліції про проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 щодо колишньої дружини про не повернення нею документів на спірну квартиру. ( т. 1 а.с. 139).

Як встановлено, відповідач в спірній квартирі не проживає,у витратах по утриманню житла та сплаті комунальних послуг участі не бере.

Відповідно до ч. 2 ст.183 ЦК України спірне майно у вигляді однокімнатної квартири, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, є річчю неподільною.

У відповідності до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положеннями ст. 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частиною другою ст.365 ЦК України передбачено постановлення рішення судом за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що внесення вартості частки на депозитний рахунок суду є механізмом охорони прав співвласників для гарантованого отримання вартості своєї частки, але є суто технічною функцією забезпечення виконання позивачем можливих зобов'язань перед відповідачем. Враховуючи, що на підставі попередньої домовленості, яка існувала між сторонами про компенсацію позивачем вартості частки відповідача, остання отримала від нього 20000грн, та цей факт не спростований у ході судового розгляду, суд вважає, що попереднє отримання вартості своєї частки ОСОБА_4 не потребує виконання обов'язку позивача внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_4 припинення її права на належну їй частку не завдасть, оскільки вона забезпечена іншим житлом.

Суд вважає, що наявні обставини, що передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України та припинення права власності на частку відповідача, враховуючи вже виплачену вартість належної їй частини майна, унеможливить будь-який спір між сторонами з приводу користування в подальшому спільною власністю у вигляді спірного житла.

Відповідач отримала від позивача грошову компенсацію за належну їй частку у спірному майні, що підтверджується оригіналами розписок, дійсність яких не була спростована у ході судового розгляду. Хоча відповідачем і була надана суду копія звіту про експерту оцінку, у якій ринкова вартість спірної квартири зазначена станом на 12.08.2016 року та становить 80678 грн., первісний звіт позивачем був наданий станом на час звернення його до суду з даним позовом та фактично не спростований відповідачем, а також не визнаний неналежним чи недійсним до теперішнього часу. Крім того, сторонами не заявлялося клопотання про проведення судової оціночно-будівельної експертизи спірного майна. Отже, у суду відсутні підстави для неприйняття звіту про експертну оцінку кватири станом на 24.06.2016 року, зважаючи на те, що вартість частини квартири відповідача була нею погоджена з позивачем та прийняття нею коштів на сплату вартості підтверджує її згоду таким чином.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

На підставі встановленого суд вважає, що припинення права на частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві ОСОБА_4 та враховуючи вищевказані обставини, доцільно визнати за позивачем право власності на цю 1/3 частину спірної квартири, зважаючи на виплату позивачем вартості її частки відповідачу. У зв'язку з цим, суд вважає вимоги позивача є законними й обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 212, 209, 214-216 ЦПК України, ст. ст. 183, 319, 355, 365 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, Виконавчий комітет Куп'янської міської ради Харківської області про припинення права власності на 1/3 частину у праві приватної спільної часткової власності на квартиру, зняття відповідача з реєстраційного обліку за цією адресою та визнання права власності на це майно за позивачем задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину у праві приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, розташовану на першому поверсі одноповерхового будинку загальною площею 36,5 кв м, житловою площею 20,2 кв м, яка складається з однієї житлової кімнати площею 20,2 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., вбиральні сполученої з ванною кімнатою площею 2,0 кв.м., веранди площею 4,6 кв.м., зі зняттям її з реєстраційного обліку за цією адресою.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на вищевказану 1/3 частину у праві приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,5 кв м, житловою площею 20,2 кв м, замість ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення даного рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 13 жовтня 2017 року.

Головуючий Демченко І.М.