Справа № 716/479/17
Ухвала

23.10.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

секретаря Кульки О.М.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій просить визнати недійсними договори купівлі - продажу обладнання №1-08 та №1-09, укладені 07.08.2008 ОСОБА_7 та ОСОБА_4; витребувати у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у його власність наступне обладнання та рухоме майно: інжекційно-ливарну машину Kloкner Ferromatik Desma РМ250 № р., вартістю 44919,25 грн.; термопласт KUASY 1800/400 №13387, 8200/42 1980 р.в., вартістю 81616,29 грн.; термопласт KUASY 800/250 №36633/8 1974 р.в., вартістю 9605,55 грн., ножиці гільйотинні ГН-400М №6709 1986 р., вартістю 6500 грн.; верстат координатно-росточний 2А450 №119 1963 р.в., вартістю 13000 грн.; установку вакуумну УВМ-15У, вартістю 2610 грн.; верстат плоскошліфувальний ЗЕ711ВФ2 №509, вартістю 4600 грн.; верстат ГФ2522 №23 1990 р.в., вартістю 7200 грн.; станок токарний ФТ-11 1989 р.в., вартістю 3000 грн.; лінію по виготовленню паперових мішків, вартістю 34500 грн.; станок плоскошліфувальний 1970 р.в., вартістю 3000 грн.; станок фрезерно-свердлильний № 241507,52 1985 р.в., вартістю 52000 грн.; компресор СБ4С 540 л.м 1980 р.в., вартістю 1980 грн.; електропогрузчик ШТІЛЬ, вартістю 5120 грн.; прес гідравлічний У2706 № 9140 1990 р.в., вартістю 3200 грн.; станок круглошліфувальний ЗА130 № 8219 1979 р.в., вартістю 2700 грн.; верстат ерозійно-прошивний 4Е723 №646 1979 р.в., вартістю 5040 грн.; станок фрезерний ВМ -13 №290 1988 р.в., вартістю 7000 грн.; верстат ерозійно-металорізальний фрезерувальний, вартістю 7028,74 грн.; електротельфер, вартістю 1080 грн.; матеріальний циліндр, вартістю 450 грн.; шнек 2 шт., вартістю 1460 грн.; трансформаторну підстанцію 04/10 250 кіловат l шт., вартістю 5200 грн.; котел твердопаливний ДЕМБРАД 1 шт., вартістю 11000 грн.; стіл слюсарний (саморобний власного виробництва) 2 шт., вартістю 700 грн.; стелаж (саморобний власного виробництва) 3шт., вартістю 500 грн.; візок для ковпака (саморобний власного виробництва) 40 шт., 450 грн. за 1 шт., загальною вартістю 18000 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; сталь інструментальну 710 кг., вартістю 1559,16грн.; подрібнювач для дріблення пластмаси (власного виробництва), вартістю 8000 грн.; термопакувальну машину (власного виробництва), вартістю 10000 грн.; уголок 42 метри за ціною 43,50 грн., загальною вартістю 2907,00 грн., а всього рухомого майна загальною вартістю 355836 грн.

В судовому засіданні відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано суду письмову заяву про закриття провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування заяви відповідачі послалися на те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстровані як фізичні особи-підприємці та між ними виник даний спір як між субєктами господарювання, діяльність яких повязана безпосередньо із здійсненням господарювання та предметом спору є обладнання, від належності та наявності або відсутності якого прямо залежить можливість здійснення господарської діяльності цих субєктів господарювання. Враховуючи, що спір в даній справі виник між позивачем та одним із відповідачів з правовідносин підприємницької діяльності, відповідачі вважають, що ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні відповідачі та їх представник підтримали дану заяву, просили її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти закриття провадження у даній справі, оскільки цей спір виник між фізичними особами, а майно, що є предметом оспорюваних договорів набуте позивачем як фізичною особою під час шлюбу.

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, частково дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Приписами ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1, ст.ст. 2,12 ГПК України, справи у яких сторонами є юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, а також справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів такими особами, підвідомчі господарським судам.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 визнали, що вони зареєстровані як фізичні особи підприємці.

Проте позовна заява в даній цивільній справа подана фізичною особою ОСОБА_1 до відповідачів фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_4

Предметом спору в даній цивільній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу обладнання №1-08, 1-09 укладених 07.08.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та витребування у відповідачів зазначеного обладнання. Підставами зазначених позовних вимог позивач зазначив фіктивність даних догорів та належність йому як фізичній особі спірного рухомого майна.

Як вбачається із дослідженої судом копії довіреності №4571 від 18.07.2008 фізична особа ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення з повіреним, уповноважив фізичну особу ОСОБА_7 представляти його інтереси в різних державних органах, укладати договори, підписувати документи та здійснювати інші повноваження (а.с.14).

Згідно договору №1-09 від 07.08.2008 фізична особа ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє фізична особа ОСОБА_7 на підставі довіреності №4571 від 18.07.2008 з одного боку та фізична особа ОСОБА_4 уклали договір про передачу у власність покупця обладнання з оплатою за нього договірної суми (а.с.20-23).

Згідно договору №1-08 від 07.08.2008 фізична особа ОСОБА_7 та фізична особа ОСОБА_4 уклали договір про передачу у власність покупця обладнання з оплатою за нього договірної суми ( а.с.18-19).

Відповідно до ст.3 ГПК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції , виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з цим із тексту довіреності та оспорюваних договорів не вбачається, що купівля - продаж зазначеного в них обладнання здійснювалася сторонами як субєктами господарювання у звязку із виробництвом, спрямованим на виготовлення чи реалізацію будь-якої продукції, виконання будь-яких робіт чи надання будь-яких послуг вартісного характеру.

З огляду вищенаведеного в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 виник спір з правовідносин підприємницької діяльності, який належить до підвідомчості господарського суду.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі звязку із тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209-210, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Пухарєва