АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 650/1251/15-ц Головуючий в І інстанції: Дічакова Т.І. Номер провадження: 22-ц/791/343/17 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоВейтас І.В.,
суддів: Радченка С.В.,
Склярської І.В.,
секретар - Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника приватного підприємця ОСОБА_6, на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до приватного підприємця ОСОБА_6, третя особа - Бериславська районна державна адміністрація Херсонської області, про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення заборгованості з орендної плати,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_6 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 7,41 га, що розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. 27 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 4 роки. Посилаючись на те, що орендар не сплачує орендну плату просила розірвати вказаний договір оренди та стягнути заборгованість з орендної плати.

Під час розгляду справи відповідач надав суду додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, якою продовжено строк дії договору оренди до 27.10.2025 року, в зв'язку з чим позивач змінила позовні вимоги та просила визнати недійною додаткову угоду від 05 жовтня 2015 року до договору оренди земельної ділянки, укладеного 27 жовтня 2011 року та стягнути заборгованість з орендної плати в сумі 12168,92 гривень.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 27 жовтня 2011 року за № ХС - 01121 між ОСОБА_7 та приватним підприємцем ОСОБА_6 площею 7,41га., зареєстровану 05 жовтня 2015 року реєстраційною службою Бериславського районного управління юстиції Херсонської області; скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про інше речове право, (індексний номер 25052094) від 5.10.2015року та зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_6 повернути ОСОБА_7 земельну ділянку площею 7,41га кадастровий номер НОМЕР_1; стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 12168,92грн. заборгованості з орендної плати та судові витрати 4938 гривен.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 - представник приватного підприємця ОСОБА_6, в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно стягнув з відповідача заборгованість з орендної плати, та зазначає про неоднозначність висновків судової-почеркознавчої експертизи, якою встановлено, що підпис на додатковій угоді виконаний не ОСОБА_7. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Після повернення матеріалів справи з експертної установи та відновлення апеляційного провадження відповідач та його представник до суду не з'явились тричі, про розгляд справи повідомлені належним чином. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 7,41 га, що розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

ОСОБА_7 укладала з приватним підприємцем ОСОБА_6 договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 4 роки з моменту реєстрації договору оренди. Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Великоолександрівському районі Херсонської області 27 жовтня 2011 року.

За умовами укладеного договору (п.9-11) за кожен рік користування вказаної в договорі оренди земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється в розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки. Виплата орендної плати здійснюється за згодою сторін у грошовому вигляді. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендар сплачує орендну плату протягом дії договору, починаючи з 31 листопада до 31 грудня кожного року, а в останній рік оренди - до закінчення терміну дії договору.

В п.12 договору зазначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. В даному випадку за взаємною згодою орендодавця і орендаря орендна плата виплачена орендарем орендодавцю наперед у грошовому вигляді за всі 4 роки, що і підтверджується розпискою орендодавця.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - приватний підприємець ОСОБА_6, належними та допустимими доказами не довів суду, що ним було сплачена орендна плата позивачці, оскільки ним не надана, як це передбачено договором, розписка орендодавця про отримання орендної плати наперед.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те що самим змістом п.12 договору підтверджується факт виплати орендної плати наперед, оскільки договором передбачено підтвердження факту виплати орендної плати розпискою орендодавця. ОСОБА_7 заперечує факт отримання орендної плати. Відповідачем також не доведено, яка сума орендної плати отримана ОСОБА_7, чи здійснювалось обчислення її розміру з урахуванням індексу інфляції, як це передбачено договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана відповідачем розписка, що написана власноруч ОСОБА_7, датована 28 грудня 2005 року, не підтверджує виплату орендної плати за договором оренди від 27 жовтня 2011 року, оскільки, як слідує з її змісту, вона стосується боргових зобов'язань між ОСОБА_7 та матір`ю відповідача - ОСОБА_8.

Розмір орендної плати, яка стягнута судом на користь позивача, ніким не оспорюється.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення заборгованості по орендній платі ухвалено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Під час розгляду справи відповідач надав суду додаткову угоду без номеру та дати до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 27 жовтня 2011 року за № ХС-01121, за умовами якої орендар ОСОБА_6 та орендодавець ОСОБА_7 домовились про продовження терміну дії договору оренди від 27 жовтня 2011 року, а саме внесено зміни до п.8 договору та визначено строк дії договору до 27 жовтня 2025 року. Вказана додаткова угода зареєстрована в реєстраційній службі Бериславського районного управління юстиції Херсонської області 05 жовтня 2015 року, реєстраційний номер 13666721.

Оскільки відповідач заперечує факт підписання додаткової угоди, судом першої інстанції було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, складеного 19 жовтня 2016 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_7 у наданій на експертизу додатковій угоді до договору земельної ділянки, зареєстрованого 27 жовтня 2011 року за № ХС-01121, розміщений в графі «Орендодавець», виконаний не самою ОСОБА_7, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_7.

Під час розгляду справи апеляційним судом, представник відповідача заявив клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, підписання додаткової угоди було здійснено ОСОБА_7 в 2011 році разом з підписанням основного договору, в нетипових умовах, а відповідач не мав можливості поставити на вирішення експертів питання щодо давності виконання підпису та можливості вчинення підпису ОСОБА_7 в незвичайних умова (в салоні автомобіля під час руху). Апеляційним судом клопотання було задоволено частково та призначено по справі додаткову судово-почеркознавчу експертизу, однак матеріали справи повернуті суду експертною установою без надання висновку через несплату вартості проведення експертизи ОСОБА_6.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявними в матеріалах справи доказами доведено, що ОСОБА_7 не підписувала додаткову угоду до договору від 27 жовтня 2011 року.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі, статтею 18 Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 не підписувала додаткову угоду, тобто було відсутнє її волевиявлення на зміну умов договору оренди та продовження строку його дії до 27 жовтня 2025 року, однак вказана додаткова угода зареєстрована в реєстраційній службі Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, то суд дійшов правильного висновку про визнання недійсною вказаної додаткової угоди.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Апеляційна скарга не містить посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду ухвалено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника приватного підприємця ОСОБА_6 відхилити.

РішенняВеликоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: С.В.Радченко

І.В.Склярська