Провадження № 22-ц/783/3522/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Копняк С. М., Мельничук О. Я.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» про стягнення заробітної плати та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» до ОСОБА_2 про визнання трудового договору неукладеним, -

в с т а н о в и л а:

20.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 «ЗЕТ-АВТОР» заробітну плату за період з 01.10.2014 р. по 29.05.2015 р. в розмірі 150000 грн., 10 000 грн. компенсації за 12 днів невикористаної відпустки, 81000 грн. компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 29.05.2015 р. по 30.09.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25.09.2014 р. між ним та ТЗОВ «ЗЕТ АВТОР» було укладено трудовий договір, яким було передбачено випробувальний період роботи до 30.11.2014 р. з оплатою праці 15 000 грн. щомісячно. Починаючи з 01.12.2014 р. оплата праці становитиме 20 000 грн.

29.05.2015 р. трудові відносини між ним та відповідачем припинено на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України. Однак, заробітну плату за період роботи відповідно до вказаного договору йому на день звільнення не виплачено.

ОСОБА_4 «ЗЕТ-АВТОР» подало зустрічний позов про визнання трудовго договору від 25.09.2014 р. неукладеним.

Позовні вимоги мотивувало тим, що такий договір було підписано неуповноваженою особою ОСОБА_5, який на час підписання договору не був директором TOB «ЗЕТ-АВТОР».

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» про стягнення заробітної плати відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано трудовий договір від 25 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТОР» неукладеним.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що рішення районного суду ґрунтується не на доказах, які знаходяться в матеріалах справи, а лише на припущеннях. Визнаючи трудовий договір неукладеним, суд першої інстанції не врахував, що працівника ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи за укладеним з ним трудовим договором від 25.09.2014 року. У зв»язку з цим, відсутні правові підстави для визнання трудового договору неукладеним через відсутність відповідного наказу про прийняття на роботу. Крім того, вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що трудовий договір підписано неуповноваженою особою ОСОБА_5 Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на час укладення договору ОСОБА_5 не був директором TOB «ЗЕТ-АВТОР». Крім того, районний суд прийшов до помилкового висновку, що на день звільнення позивача з роботи йому було виплачено всі належні до виплати суми.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень, оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Матеріалами справи справи встановлено, що Наказом від 10-к від 01.12.2014 року по ТОВ «ЗЕТ-АВТОР» ОСОБА_2 за його заявою прийнято на посаду юрисконсульта банківсько-інформаційного відділу з 01.12.2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Згідно штатного розпису від 24 вересня 2014 року зарплата юрисконсульта банківсько-інформаційного відділу становить 1300 гривень.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 01.12.2014 року йому наказом № 12 від 01.12.2014 року встановлено неповний робочий час із режимом роботи: щотижня вівторок, четвер 2 години ( з 10.00 год. До 12.00 год.) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Виходячи із заробітної плати позивача, встановленого штатним розписом, вартість 1 години робочого часу становить 8.12 гривень (40 год. на тиждень * 4 =160 годин в місяць; 1300 гривень / 160 годин = 8.12 гривень за годину робочого часу).

З 01 грудня 2014 року по 29 травня 2015 року ОСОБА_2 фактично відпрацьовано 96 годин робочого часу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення невиплачених йому при звільненні сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, районний суд виходив з того, що заробітна плата позивача 01 грудня 2014 року по 29 травня 2015 року за фактично відпрацювані 96 годин робочого часу становить 780 гривень та зазначена сума виплачена позивачу.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що на день розрахунку позивача з роботи належні йому до виплати суми роботодавцем не було виплачено.

У матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем зазначених сум.

Згідно наданого відповідачем розрахунку, сума невиплаченої позивачу заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах пред»явлених ним позовних вимог складає:

- невиплачену заробітну плату за період з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2015 року з врахуванням індексу інфляції, що становить 7091 грн. 91 коп., з яких за грудень 2014 року - 127,87 х 1,03= 131,71 грн; за січень 2015 року 1300х1,031=1340,3 грн.; за лютий 2015 року 1300х1,053=1368,9 грн.; за березень 2015 року 1300х1,108=1440,4 грн.; за квітень 2015 року 1300х1,140=1482 грн.;за травень 2015 року 1300х0,022=1328,6 грн.

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2015 року по 30.09.2015 року, що виходячи із середньоденного заробітку позивача - 68,55 грн. за 86 днів затримки розрахунку становить 68,55х86=5895 грн. 30 коп., з врахуванням індексу інфляції 5895,3 грн.х1,004х0,992 = 6390,51 грн.

При звільненні позивача з роботи йому також не виплачено 672 грн. компенсації за 12 днів невикористаної відпустки.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 13482 гн.42 коп.

Зазначені суми, на думку колегії суддів, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Помилковим також колегія суддів вважає висновок суду про те, що трудовий договір від 25 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЗЕТ-АВТОР», який підписано від імені ТОВ «ЗЕТ-АВТОР» директором ОСОБА_5 є неукладеним, оскільки 29.09.2015 року у державний реєстр внесено запис про початок перетворення ТОВ «ЗЕТ-АВТОР» та призначення комісії із перетворення, а тому з цього часу директор ТОВ ОСОБА_5 не мав повноважень на укладання такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звільнений з посади директора ТОВ «ЗЕТ -АВТОР» наказом від 12.11.2014 року № 1-к/в з 12 листопада 2014 року, з наказом про звільнення ознайомлений 12.11.2014 року (а.с.160).

З протоколом № 5 позачергових зборів засновників ТОВ «ЗЕТ -АВТОР» від 12.09.2014 року, на яких вирішено припинити ТОВ «ЗЕТ-АВТОР» шляхом реорганізації у ПАТ «Світло України» та створення комісії з припинення ТОВ «ЗЕТ-АВТОР», та у зв»язку з чим припинення його повноважень, як директора, ОСОБА_5 станом на 25.09.2014 року ознайомлений не був.

Крім того, 24.09.2014 року ОСОБА_5 було підписано наказ № 7 від 24.09.2014 року про внесення змін в штатний розпис Товариства та введено посаду юрисконсульта у банківсько-інформаційному департаменті ТОВ «ЗЕТ-АВТОР», на яку в наступному директором Товариства ОСОБА_6 наказом від 01.12.2014 року було призначено позивача ОСОБА_2

Проте, як встановлено матеріалами справи, після підписання трудового договору від 25 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЗЕТ-АВТОР», наказ про його прийняття на роботу по ТОВ «ЗЕТ -АВТОР» не видавався.

Крім того, позивач не довів перед судом, що його за цим договором було допущено до виконання трудових обов»язків та що ним у Товаристві виконувалася певна робота, виконувались розпорядження безпосереднього керівника. Покликання позивача, як на підтвердження виконання роботи, на електронну переписку від імені Товариства та копії скрін-шотів на увагу не заслуговують, оскільки, на думку колегії суддів, не можуть бути належними доказами у справі в розумінні ст. 58 ЦПК України.

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримкт розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТОР» в користь ОСОБА_2 13482 грн.42 коп., з яких невиплачена заробітна плата з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2015 року з врахуванням індексу інфляції становить 7091 грн.91 коп. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 30.09.2015 року з врахуванням індексу інфляції становить 6390 грн.51 коп.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» до ОСОБА_2 про визнання трудового договору неукладеним відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, якимпозов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТОР» в користь ОСОБА_2 13482 грн.42 коп. невиплаченої заробітної плати з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2015 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 30.09.2015 року.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-АВТО» до ОСОБА_2 про визнання трудового договору неукладеним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Копняк С. М.

ОСОБА_7