Справа № 336/5956/17
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

07 листопада 2017 року м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2017 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, за змістом якої просить видати судовий наказ відносно ОСОБА_2, який є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що син проживає разом із нею, навчається у Запорізькому авіаційному коледжі ім. О.Г. Івченка на денній формі навчання.

Судом виконано вимоги ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно з відповіддю на запит суду, отриманою 03.11.2017 року, встановлено адресу реєстрації боржника за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2..

Розглянувши заяву із доданими документами, суддя дійшла висновку про те, що наявні підстави для відмови у її прийнятті у звязку із таким.

Згідно з ч.5 ст.100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом заяви ОСОБА_1 просить визначити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до суду, до закінчення навчання.

Суддя дійшов висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги є взаємоповязаними, окремий їх розгляд не є можливим, при цьому, вимога про встановлення мінімального розміру аліментів, виходячи із розміру прожиткового мінімуму, та про обмеження часу стягнення аліментів датою закінчення навчання, не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження. Тому судом встановлено підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На виконання ч. 2 ст. 101 ЦПК України, необхідно розяснити заявниці, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявниця у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі ст.ст. 100, 101, 208-210, 293 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Розяснити заявниці, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали суду надіслати заявниці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л.Г. Карабак