Справа № 521/9980/17
Провадження № 2/521/4179/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2017 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі двох прожиткових мінімумів - 3554,0 гривень від всіх видів його заробітку (доходу), встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з дня подання заяви й до досягнення повноліття дітьми, посилаючись на те, що в грудні 2015 року відповідач, з незрозумілих для неї досі причин, покинув її одну з їх дітьми, та зник. Спілкується з ним іноді по телефону. Останній раз при телефонній розмові він сказав, що планує розірвати шлюб. 02 грудня 2016 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб був розірваний.Відповідач у цій справі не надає допомоги на утримання дітей, які знаходяться на утриманні позивачки. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заперечення на позов, в якому просив позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1777,0 гривень щомісячно починаючи з дня проголошення рішення, посилаючись на таке.

В позовній заяві позивач вказує на те, що ОСОБА_2 зник у грудні 2015 року. Проте ця інформація не відповідає дійсності. Позивач наголошує на те що він нібито зник у грудні 2015 року з незрозумілих для неї причин, хоча на той час їх стосунки з позивачем були припинені і продовжувати вести спільне господарство стало вкрай важко. З вересня місяця 2015 року його стосунки з позивачкою були остаточно припинені. Подальше збереження спільного проживання було неможливе, оскільки між ним та позивачкою почуття любові та поваги було втрачено остаточно, що дуже негативно впливало на розвиток і виховання дітей. Але з того моменту та досі він спілкується зі спільними неповнолітніми дітьми та з позивачкою, не тільки по телефону, але приймає участь у вихованні дітей та намагається підтримувати як фінансово так і морально.

У січні 2016 року відповідачем була подана позовна заява про розірвання шлюбу з позивачкою, про що він особисто їй повідомив. ОСОБА_2 пропонував позивачці підписати нотаріально посвідчений договір щодо матеріальної підтримки їх спільних неповнолітніх дітей, але вона в свою чергу відмовилась від підписання договору. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси шлюб було розірвано.

Упродовж тривалого періоду, ОСОБА_2 надавав фінансову допомогу позивачу, про що свідчать копії квитанцій Банку Південний та оплачував комунальні платежі, незважаючи на те, що сам вже другий рік не проживає із позивачкою. Також, майнових претензій до позивачки не має. Позивачка та їх спільні неповнолітні діти проживають та зареєстровані у нерухомому майні що належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу, та є його власністю.

ОСОБА_2 розуміє свій обов'язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але згідно позовної заяви позивачки вона просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі згідно чинного законодавства враховуючи 100% прожиткового мінімуму, але згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України та враховуючи зміни до нього, мінімальна сума аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум дітей від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року - складає 1777,0 гривень. Керуючись нормами чинного законодавства відповідач вважає доцільним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі який дорівнює 50% від прожиткового мінімуму, а саме 888,50 грн. на дитину. Враховуючи усе вищевикладене, доцільним буде стягнення з нього на користь двох спільних неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 1777,0 грн. щомісячно з дня проголошення рішення.

Позивач заперечила проти обґрунтувань відповідача, оскільки квартира набута в період шлюбу і є спільною власністю подружжя. Її майновий стан не надає можливості гідно утримувати дітей з розрахунку, запропонованому відповідачем.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги, в подальшому в судове засідання не зявилася, заяви про відмову від позовних вимог не подавала.

Відповідач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позивача визнав частково та просив врахувати вимоги заперечення.

Враховуючи інтереси дитини, суд вважає вирішити справу на підставі наданих доказів за вістун ості сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову.

У судовому засіданні встановлено, що 25 листопада 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Яценко) ОСОБА_5 уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №294561 від 25 листопада 2000 року, запис №473.

Від цього шлюбу народились двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №395701 від 01 жовтня 2002 року, запис №575, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД №191810 від 03 вересня 009 року, запис №815, батьком яких зазначений відповідач по справі ОСОБА_2.

21 листопада 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси шлюб, зареєстрований 25 листопада 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Яценко) ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрації) від 20 червня 2017 року за №3545, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_2 (основний), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_3 (син).

19 вересня 2003 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить договір купівлі-продажу від 19 вересня 2003 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори і зареєстровано у реєстрі за №3-3299.

На підставі довідки про доходи ВП «ОСЕМД» від 11 жовтня 2017року за №36, вбачається, що ОСОБА_1 працює з 14 травня 1997 року медсестрою 1 кат. та загальна сума доходу за період квітнень 2017 року вересень 2017 року становить 37210,11 гривень.

Згідно довідки КП «Міської дитячої поліклініки №7» від 16 травня 2017 року, протоколу дослідження від 15 червня 2017 року, протоколу РЕГ від 15 червня 2017 року, напрямку КП «Міської дитячої поліклініки №7» від 08 червня 2017 року, напрямку від 08 червня 2017 року напрямку від 16 червня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 має захворювання та потребує лікування.

Відповідно до трудової книжки серії АВ №638721 від 15 травня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 15 травня 2013 року був прийнятий на роботу водієм пасажирського автобусу та 01 червня 2013 року був звільнений з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець. На даний час відомостей щодо отримання певного доходу відповідачем не надано.

ОСОБА_2 сплачував на рахунок ОСОБА_1 суму у розмірі 1250,0 гривень, у розмірі 2500,0 гривень, у розмірі 1200,0 гривень, у розмірі 1200,0 гривень, у розмірі 12000,0 гривень, про що свідчать квитанції №410 від 25 жовтня 2017 року, № 254 від 25 липня 2016 року, №19 від 29 серпня 2016 року, №121 від 26 вересня 2016 року, №79 від 08 листопада 2016 року, тобто до подачі позову 30.06.2017 року.

За квитанцією № 410 від 25.10.2017 року відповідачем на сплачено на рахунок позивача 1250,0 грн. за харчування ОСОБА_2 в ВСП «Училище № 3 НУ «ОЮА».

ОСОБА_2 сплачував комунальні платежі за квартиру АДРЕСА_1, відповідно до квитанцій №15/51 від 06 квітня 2016 року, №82/303 від 16 листопада 2016 року.

Судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає, сторони не погодили її розмір. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду.

При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей.

Суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи його відсутність, а й його можливості щодо отримання такого. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2017 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1777,0 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити, відступивши від рівності часток між батьками та стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 3554,0 гривень від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 30 червня 2017 року й до досягнення повноліття сина ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, й до досягнення повноліття дочки ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, з відрахуванням суми 1250,0 грн., сплаченої під час розгляду справи.

Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640,0 грн.).

Керуючись ст. ст. 84, 141, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 62, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 3554,0 гривень від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 30 червня 2017 року й до досягнення повноліття сина ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, й до досягнення повноліття дочки ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, з відрахуванням суми 1250,0 грн., сплаченої під час розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Гуревський В.К.