Справа №468/903/17-ц 24.10.2017 24.10.2017 24.10.2017
Провадження №22-ц/784/2126/17
Справа №468/903/17-ц Головуючий у 1-й інстанції Муругов В.В.
Провадження №22-ц/784/2126/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія 50
Рішення

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання.

Позивачка зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний у 2001 році. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Донька навчається на стаціонарному відділенні Національного університету «Львівська політехніка», у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Самостійно утримувати дочку позивачка не в змозі, а відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років, починаючи з 12 липня 2017 року.

Право на одержання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_4 навчання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та на порушення норм матеріального та процесуального правапросив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Так, згідно ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання і другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З 2016 року ОСОБА_4 є студенткою першого курсу денної форми навчання стаціонарного відділення Національного університету «Львівська політехніка».

Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає.

Тому, врахувавши наведені правові норми, обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач є працездатною особою, який зобов'язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів.

Водночас, суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача.

Обов'язок утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, виникає у обох батьків, у зв'язку з чим суд повинен був перевірити та врахувати матеріальний стан матері - позивачки у справі, а також відповідача.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітню доньку згідно рішення суду.

Як видно із матеріалів, витребуваних судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 працює у Державному навчальному закладі «Баштанський професійний ліцей» і з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року розмір її середньомісячної заробітної плати становить 415 грн.

ОСОБА_2 працював водієм у відділі освіти молоді і спорту Баштанської РДА і його середня заробітна плата у І кварталі 2017 року становила 8 480грн., у ІІ кварталі 2017 року 9 600 грн.

Крім цього, у І кварталі 2017 року відповідач отримував соціальні виплати Баштанським РЦЗ розмір яких склав 2 461 грн. 92 коп.

15 серпня 2017 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи і на час вирішення спору не був працевлаштований.

Згідно довідок про доходи виданих КП «Добробут» від 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 періодично працює за цивільно правовими договорами і у вересні 2017 року його дохід складав 1 199 грн. 50 коп. та 976 грн.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач офіційно не працює, постійна робота та заробіток як на час вирішення спору судом першої інстанції так і на час перегляду справи в апеляційному суді у нього відсутній, а тому призначення судом аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача є помилковим і суперечить вимогам закону.

У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України).

З врахуванням зазначених обставин та положень ч. 1 ст.184 СК України, колегія суддів вважає, що найбільш повно відповідатиме охоронюваним інтересам дитини буде спосіб визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, необхідно врахувати його стан здоровя ( а.с.76) та можливість надавати матеріальну допомогу, матеріальний стан матері - позивачки у справі, обовязок обох батьків утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання.

Вирішуючи спір, суд не прийняв до уваги наведені обставини та безпідставно при вирішенні спору виходив лише із заяви відповідача про часткове визнання позову, при цьому не звернув увагу на положення ч.4 ст. 174 ЦПК України та не перевірив чи не суперечитиме закону або чи не буде порушувати права та чи інтереси осіб, які беруть участь у справі таке визнання позову.

Крім того, суд першої інстанції невірно зазначив, що правовідносини між сторонами регулюються нормами ст. 185 СК України оскільки ця норма закону стосується додаткових витрат на дитину, є самостійним видом утримання дитини, питання про стягнення яких вирішується шляхом звернення з окремими позовними вимогами. Тому дія положень ст. 185 СК України не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей ОСОБА_3 має право звернутися з позовом. Тому посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що правом звернення до суду з таким позовом наділена лише ОСОБА_4, не ґрунтується на вимогах закону.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як видно із змісту позовної заяви, із вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання звернулася мати повнолітньої ОСОБА_3, тому і аліменти мали б бути стягнуті на користь останньої.

Водночас, суд при вирішенні позову розглянув вимоги і стягнув аліменти на користь ОСОБА_4, тобто особи, яка до суду з такими позовними вимогами не зверталась, тим самим вийшов за межі заявлених позовних вимог, що є порушенням норм процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2017 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 12 липня 2017 року.

Виключити із мотивувальної частини вказаного судового рішення посилання суду на врегулювання спірних правовідносин нормами ст. 185 СК України.

Це ж рішення суду в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: