АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

Суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним договором ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення надмірно сплачених грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» пред'явив позов до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 16 758,90 доларів США за кредитним договором № 010-2008-961 від 31 березня 2008 року, який був укладений з ОСОБА_2, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 188 000,00 доларів США строком до 15 березня 2023 року, зі сплатою 12,75 % річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту-придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальником за вказаним кредитним договором в цей же день було укладено договір поруки № 010-208-961-Р між банком,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,а також договір поруки № 010-2008-961-Р/1 між банком,ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що отримані вимоги банку щодо погашення вказаної заборгованості не були виконані відповідачами,позивач просив задовольнити позов.

Не погодившись з вказаним позовом відповідачі пред'явили зустрічний позов про стягнення надмірно сплачених грошових коштів банку у розмірі 48 495,80 доларів США та понесені витрати на проведення судово-економічної експертизи по 5 082,00 грн.,посилаючись на висновок судово-економічної експертизи проведеної КНДІСЕ від 29.06.2016 року за № 3013/16-45 відповідно до якого відповідачі виконали зобов'язання за вказаним кредитним договором в повній мірі та переплатили суму заборгованості на 48 495,80 доларів США.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року відмовлено в задоволенні як первісного позову та і в задоволенні зустрічного позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове, яким зустрічний позов задовольнити. Зазначає, що суд , відмовляючи в задоволенні зустрічного позову,не обґрунтував свій висновок як це вимагає ЦПК України та не надав належної оцінки висновку судово-економічної експертизи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 31.03.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» , був укладений кредитний договір № 010-2008-961, заумовамиякого банк надав позичальнику кредит у розмірі 188 000,00 доларів США, строком до 15 березня 2023 року, зі сплатою 12,75 % річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту - придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 5-16 том 1).

В цей же день забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал банк» був укладений договір іпотеки (нерухомого майна-квартири) від 31.03.2008року , предметом якого згідно з п.1.1. є нерухоме майно, а саме: трикімнатнаквартиразагальною площею 72,00 кв.м, житловою площею 47,80 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 48-51, Т-2).

Також в забезпечення виконання зобов»язань, 31.03.2008 року було укладено договори поруки № 010-2008-961-Р між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал банк» і №010-2008-961-Р/1 між ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал банк» .

Відповідно до п. 1.2.вказаних договорів Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору - 188 000,00 доларів США, також йому відомо про розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів в сумі 12,75 % (відсотків) річних та розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів в розмірі 38,25 % (відсотків) річних.

Згідно п.2.1 вищезазначених договорів поруки «кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя». Також, п.2.1 вищезазначених договорів поруки роз'яснено, що під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору шляхом отримання його письмової згоди з такими змінами (а.с. 16-21,том 1 ).

Звернувшись з позовом до відповідачів, ПАТ «Універсал Банк» зазначало, що ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконує умови кредитного , в зв'язку з чим виникла заборгованість яка , після уточнення вимог складає 16 758,99 доларів США, надавши при цьому відповідний розрахунок.

Заперечуючи проти позову ПАТ «Універсал Банк», відповідачі зазначали, що відповідно до розрахунку банку станом на 15.08.2015 року сплачено загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 203 482,26 доларів США, а відповідно до оригіналів квитанцій ОСОБА_2, відповідачами станом на 15.08.2015 року в рахунок погашення кредиту сплачено кошти в розмірі - 300 356,08 доларів США та 159 896,74 грн.,в зв'язку з чим просили суд призначити по справі судово-економічну експертизу, витребувавши у позивача необхідні документи для її проведення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року в даній справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якою доручено експертам КНДІСЕ , на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ( по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед ПАТ «Універсал Банк» умовам укладеного кредитного договору № 010-2008-961 від 31.03.2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту?;

- чи збільшувався ПАТ «Універсал Банк» розмір процентів за користування кредитом з 13,75 % протягом дії кредитного договору № 010-2008-961 від 31.03.2008 року, якщо так то з якої дати та до якого розміру?;

- на яку суму основного боргу нараховувалися відсотки ПАТ «Універсал Банк» з 01.07.2008 року та з 01.08.2008 року по кредитному договору № 010-2008-961 від 31.03.2008 року.

В розпорядження експертів надано матеріали даної цивільної справи, а ПАТ «Універсал Банк» зобов'язано на вимогу експертів надати в розпорядження для проведення експертизи оригінал кредитної справи та інші фінансово-бухгалтерські документи, що були складені по кредитному договору № 010-2008-961 від 31.03.2008 року.

Відповідно до Висновку експерта від 29.06.2016 року за № 3013/16-45 за результатами проведення судово-економічної експертизи, встановлено, що у розрахунку Банку не враховано та не відображено суму 65 254.79 доларів США (268 447,81 долар США- 203 193,02 долари США), документально підтверджену, як внесену Позичальником та його Поручителями в рахунок погашення грошових зобов'язань за кредитним договором. В даному випадку сума 268 447.81 доларів США це - загальна сума сплачена ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період користування кредитом, яка підтверджена документально, а сума 203 193,02 долари США це - сума, яка сплачена Позичальником та його поручителями і підтверджена розрахунком заборгованості.

Разом з тим, з розрахунку банку та заяви на переказ готівки від 06.06.2008 року №050В04, наявній в матеріалах справи, слідує, що Позичальником було реалізовано право на дострокове часткове погашення кредиту в сумі 150 000,00 доларів США, що передбачено п.п. 4.1; 4.1.2; 4.1.3; 4.2 Кредитного договору.

Крім того, у Кредитному договорі не обумовлено та на дослідження експерту не надано розпорядчих документів Банку, щодо номерів рахунків відкритих для обліку кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином за наявними в матеріалах справи виписками по рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 неможливо дослідити як проводився Банком розподіл сум направлених на погашення кредиту.

Встановити з якої дати та до якого розміру змінювалась відсоткова ставка, а також встановити, на яку суму основного боргу нараховувалися відсотки ПАТ «Універсал Банк» з 01.07.2008р. та з 01.08.2008р., не видається за можливе у зв'язку із ненаданням Банком на дослідження за клопотанням експерта належним чином оформлених банківських виписок.

На підставі висновків вказаної експертизи, відповідачі пред'явили зустрічний позов, в якому ОСОБА_2 просила стягнути з ПАТ «Універсал Банк»на її користь 48 495,80 доларів США, посилаючись на те, що експертизою встановлена та обставина, що у розрахунку банку не враховано та не відображено суму 65 254,79 доларів США. Так, нею та поручителями сплачено 268 447,81 доларів США за період користування кредитом, проте у розрахунках банку відображена сума 203 193,02 доларів США, тобто не враховано 65 254,79 доларів США, оскільки за вимогами банку її заборгованість складає 16 758,99 доларів США, просила стягнути з ПАТ «Універсал Банк» 48 495,80 доларів США.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили стягнути з ПАТ «Універсал Банк»витрати, понесені ними на оплату експертизи.

Заперечуючи противисновку судово - бухгалтерської експертизи, представник ПАТ «Універсал Банк»питання щодо призначення в рамках розгляду даної справи повторної чи додаткової експертизи не порушував та додаткових документів в обгрунтування своїх пояснень не надавав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що суд не має можливості встановити дійсну суму заборгованості за кредитним договором № 010-2008-961 від 31.03.2008 року , оскільки банком не надано належних доказів заборгованості та доказів, щодо розподілу сум направлених на погашення кредиту, що і встановлено у висновку експерта від 29.06.2016 року за № 3013/16-45 за результатами проведення судово-економічної експертизи. При цьому судом задоволено вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягненя витрат, понесених ними по оплаті експертизи.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з того, що не надано належного підтвердження переплати суми погашення заборгованості за кредитним договором № 010-2008-961 від 31.03.2008 року.

Проте з висновком суду щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 колегія суддів погодитися не може, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання.

Пунктом 28 Постанови Пленуму ВС України за № 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. .

Так, як на підставу позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на Висновок експерта від 29.06.2016 року за № 3013/16-45 , проведеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, яким встановлено, що « загальна сума коштів Позичальника, зарахованих Банком в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором складає в загальній сумі 203 193,02 дол. США ( 171 241,01 дол. США+31 952,01 дол. США). На дослідження надано документи, якими підтверджується погашення кредитної заборгованості Позичальником - ОСОБА_2 за Кредитним договором, а саме : оригінали заяв на переказ готівки ( з відповідними відмітками кас Банку та підписами відповідальних осіб за проведення банківської операції), заяви про купівлю іноземної валюти, квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій, дані яких згруповано та наведено судовим експертом у Додатку № 1 до висновку. З підсумкових даних вищезазначеного додатку, документально підтверджується загальна сума погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 268 447,81 дол. США, у т.ч. : - внесення готівкових коштів через касу Банку безпосередньо Позичальником за Кредитним договором - ОСОБА_2, на суму 265 445,30 дол. США; внесення готівкових коштів через касу Банку Поручителями Позичальника за Договорами поруки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які, згідно п. 1.3 Договорів поруки, відповідають перед Кредитором (Банком) у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, «включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору», на суму З 002,51 дол. США.

Таким чином, у Розрахунку Банку не враховано та не відображено суму 65 254,79 дол. США (268 447,81 дол. США - 203 193,02 дол.США), документально підтверджену, як внесену Позичальником та його Поручителями в рахунок погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Крім того, з Розрахунку Банку та заяви на переказ готівки від06.06.2008 p. №050В04, наявній в матеріалах справи, слідує, що Позичальником було реалізовано право на дострокове часткове погашення кредиту в сумі 150 000,00 дол. США, що передбачено Кредитним договором, а саме:

«4.1. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту, за умови, що нараховані Кредитором проценти за користування кредитом і всі інші платежі, які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання (комісія, штраф тощо), будуть сплачені Позичальником в момент такого дострокового погашення кредиту, а також при виконання наступних умов:...

...4.1.2. Позичальник може здійснювати дострокове часткове погашення Кредиту, в будь-який час, лише за умови обов 'язкового виконання всіх наступних умов:

- сума дострокового погашення має складати не менше подвійної суми першого чергового до сплати щомісячного платежу;

Позичальник письмово повідомив Кредитора про таке погашення за встановленою Кредитором формою не пізніше, ніж за три робочих дні...

...4.1.3. Після здійснення дострокових часткових погашень суми щомісячних платежів відповідно зменшуються, а остаточна дата погашення Кредиту та сплати щомісячних платежів залишаються незмінними.

4.2. Після здійснення дострокового часткового погашення Кредиту Позичальник зобов 'язується до дати сплати наступного щомісячного платежу підписати новий Графік погашення із зміненим розміром щомісячного платежу...».

На дослідження не надано нового Графіку погашення із зміненим розміром щомісячного платежу, в матеріалах справи він також відсутній, як і відсутні будь-які додаткові угоди до Кредитного договору (інші письмові повідомлення) якими б сторони узгодили зміни або доповнення до базових умов Кредитного договору з урахуванням дострокового часткового погашення в сумі 150 000,00 дол. США. здійсненого Позичальником, за рахунок чого повинен був змінитися розмір «щомісячних платежів» в сторону зменшення, що, в свою чергу, відповідає формі ануїтетного погашення кредиту, яку погоджено умовами Кредитного договору.»

Отже, з наведеного вбачається, що при нарахуванні заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 758,99 доларів США, ПАТ «Універсал Банк» не врахував та не відобразив суму 65 254,79 дол. США (268 447,81 дол. США- 203 193,02 дол.США), документально підтверджену, як внесену Позичальником та його Поручителями в рахунок погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Таким чином ОСОБА_2 під час виконання умов кредитного договору, було здійснено надмірні платежі в розмірі 48 495,80 доларів США.

Представник ПАТ «Універсал Банк», заперечуючи проти вказаного висновку, будь-яких належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 60 ЦПК України, на спростування значення висновку , не надав .

Суд першої інстанції , ухвалюючи рішення про відмову первісного позову ПАТ «Універсал Банк» з посиланням на Висновок експерта від 29.06.2016 року за №3013/16-45 , з незрозумілих причин у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів відмовив.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України параграфу 1).

Як вже зазначалось вище Висновком експерта від 29.06.2016 року за № 3013/16-45 встановлено, що у розрахунку Банку не враховано та не відображено суму 65 254,79 дол. США (268 447,81 дол. США - 203 193,02 дол.США), документально підтверджену, як внесену Позичальником та його Поручителями в рахунок погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором.

За таких обставин, є всі підстави вважати, що зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 010-2008-961від 31.03.2008 року, укладеним нею з ПАТ «Універсал Банк» припинилися, тобто між сторонами припинилися договірні відносини.

Верховний Суд України у своїй Постанові № 6-3090цс15 від 02.03.2016 року зазначив наступну правову позицію.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Оскільки умовами кредитного договору у даній справі не обумовлено повернення банком у разі надмірно отриманого , а договірні відносини між сторонами припинилися , то є всі підстави вважати, що ПАТ «Універсал Банк» безпідставно зберігає надмірно сплачені ОСОБА_2 кошти , внаслідок чого на правовідносини, що виникли між сторонами поширюється положення глави 83 ЦК України, а саме - статті 1212 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування нормцивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз»яснено, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Згідно з ч. 1 ст. 214 ЦПК України, саме під час ухвалення рішення суд вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, встановивши, що ПАТ «Універсал Банк» не спростував Висновок експерта від 29.06.2016 року за № 3013/16-45, який є доказом доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та який став підставою для відмови у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції невірно встановив правовідносини , які виникли між сторонами, оскільки «абсолютна» безпідставність набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору підтверджена наявними у матеріалах справи доказами, які ПАТ «Універсал Банк» не спростував.

Слід зазначити, що ПАТ «Універсал Банк» рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні первісного позову про стягнення з ОСОБА_2 16 758,99 доларів США заборгованості не оскаржив, що на думку колегії суддів, свідчить про визнання банком висновків експертизи, а також визнання того факту, що правовідносини сторін з кредитного договору припинилися.

На підставі викладеного, рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 не можна визнати законним та обґрунтованим , а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 на підставі ст. 1212 ЦК України щодо стягнення 48 495,80 доларів СШАз розподілом судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі Закону України «Про судовий збір».

При цьому згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України ( Постанова № 6-284цс17 від 01.03.2017 року).

Станом на день ухвалення рішення в даній справі офіційний курс Національного банку України гривні до долара США складає26,484 .

Керуючись ст.ст. 304,307,308,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 48 495,80 доларів США,що еквівалентно 1 2284 362,77 грн. та судовий збір у розмірі 14 469 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішеннянабирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -