Справа №488/4624/16-ц 11.10.2017 11.10.2017 11.10.2017
Справа № 488/4624/16-ц
Провадження № 22-ц/784/2114/17 Суддя першої інстанції - Лазарева Г.М.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів -Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.

за участю: відповідачки - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позивач зазначив, що 1 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 9200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року утворилась заборгованість у розмірі 9 446,41 грн. з яких: 9 199,08 грн. - заборгованість по кредиту; 247,33 грн. - заборгованість за відсотками.

26 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» до П'ятої державної Миколаївської нотаріальної контори була направлена претензія кредитора до спадкоємців померлого ОСОБА_3, яка повідомила, що спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк», заяви інших спадкоємців відсутні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, позивач на підставі ст. ст. 1281, 1286, 1282 ЦК України просив суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 1 березня 2011 року у розмірі 9 446,41 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 1 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі згідно умов договору.

Вказаний договір складається із Анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів (а.с.7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань станом на 2 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 9 446,41 грн. з яких: 9 199,08 грн. - заборгованість по кредиту; 247,33 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 30 ЦПК України відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачка проживала разом з спадкодавцем, а тому є такою, що прийняла спадщину і повинна відповідати перед кредитором за борги ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщин, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що міститься відмітка у паспорті останньої (а.с. 56-57).

Як пояснила відповідачка в суді апеляційної інстанції, з померлим перебувала у шлюбі до 2010 році, після розірвання шлюбу проживає окремо. Хоча зареєстрована з ОСОБА_3 за однією адресою по АДРЕСА_1, однак проживали у різних кімнатах, оскільки цей будинок є гуртожитком. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Крім того, вказала про відсутність майна у померлого на день смерті.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідачка не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, а відтак є неналежним відповідачем.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги до ОСОБА_2 є безпідставними та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання на те, що ОСОБА_2 постійно проживала разом з ОСОБА_3 на день його смерті, а тому фактично прийняла спадщину є безпідставними, оскільки відповідачка не є спадкоємицею, що спростовуються встановленими обставинами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова