Справа № 372/557/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/4689/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 25.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,-

встановила:

у лютому 2016 році ПАТ КБ «Укрсоцбанк» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06 грудня 2007 року Акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали Договір кредиту №384/122/07-Ж (додаткова угода від 13.10.2008 р.).

Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за №514 -VІ, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 65 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 05.12.2033 року.

Згідно до п.п.3.3.7,3.3.8 Кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, визначеного в п.1.1.1 цього Договору.

У випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період.

Позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплатив, чим грубо порушив умови даного договору.

12 листопада 2015 року позивачем направлені вимоги про усунення порушень зобов'язань на адресу відповідачів за вих. №08.305-186/20229, №08.305-186/20232.

У встановлений термін заборгованість за кредитом відповідачами не була погашена.

Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань за договором кредиту №384/122/07-Ж від 06.12.2007 р. загальний розмір заборгованості складає 52 563,98 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (23,8075) станом на 29.12.2015 року становить 1 251 416,04 грн. з них: - сума заборгованості за кредитом - 44 148,24 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 051 058,43 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 6 707,18 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 159 681,09 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 708,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 40 676,52 грн.

Позивач просив ухвалити рішення про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за Договором кредиту №384/122/07-Ж від 06.12.2007 року (додаткова угода від 13.10.2008 року) у сумі 52 563,98 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (23,8075) станом на 29.12.2015 року становить 1 251 416,04 грн. з них: - сума заборгованості за кредитом - 44 148,24 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 051 058,43 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 6 707,18 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 159 681,09 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 708,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 40 676,52 грн., а також стягнути у солідарному порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір у сумі 18 771,24 грн. та інші судові витрати.

18 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою в якій зазначив, що 06 грудня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №384/122/07-Ж.

Відповідно до умов даного договору банк надав йому споживчий кредит у сумі 65 000 доларів США для придбання житлового приміщення, а саме двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 05.12.2033 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, 06 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та банком укладено договір іпотеки, згідно з яким, він передав в іпотеку вказане житлове приміщення. Також в забезпечення виконання цього кредитного договору між кредитором і ОСОБА_3 укладений договір поруки.

Внаслідок грубого порушення кредитором норм чинного законодавства і норм суспільної моралі, у позивача за зустрічним позовом з'явилась заборгованість за кредитним договором. Відповідач за зустрічним позовом, скориставшись тяжкою для позивача ОСОБА_2 обставиною, а саме загрозою спричинити своєю бездіяльністю втрату значних коштів, які до того ж були позичкові, надав на підпис договір, який містив вкрай невигідні для нього умови.

Позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним та таким, що вчинений внаслідок нечесної підприємницької практики кредитний договір №384/122/07-Ж від 06.12.2007 року; визнати недійсним договір іпотеки №04/1-909 від 06.12.2007 року; в порядку застосування недійсності договору іпотеки №04/1-909 від 06.12.2007 року 6.1. виключити з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору іпотеки №04/1-909 від 06.12.2007 року, 6.2. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №16941149 від 06.12.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки 04/1-909 від 06.12.2007 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року позовні вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у солідарному порядку з ОСОБА_2 ОСОБА_3 заборгованість за Договором кредиту №384/122/07- Ж від 06.12.2007 р. (додаткова угода від 13.10.2008 р.) у сумі 52 563 доларів США 98 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ (23,8075) на 29.12.2015 р. становить 1 251 416 грн. 04 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 44 148,24 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 1 051 058,43 гривень; сума заборгованості за відсотками - 6 707,18 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 159 681,09 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 708,56 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 40 676,52 гривень.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір у сумі 9 385,62 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок неповного з'ясування обставин справи, які зумовили виникнення істотного дисбалансу між розміром погашення тіла кредиту (22 дол. США 70 центів) та розміром сплачених процентів за користування кредитом (34 585,16 дол. США 16 центів) з вини кредитора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до умов спірного Кредитного договору (п.1.1), ПАТ «Укрсоцбанк» надав апелянту у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти (кредит) у розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця згідно з графіком (сума, визначена графіком до повернення, складає 67 604 доларів США), з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 05 грудня 2033 року (включно).

Кредит надавався на придбання для особистих потреб житлового приміщення - квартири (п. 1.2 спірного договору), що вказує на вид кредиту, як споживчий.

Суд першої інстанції грубо порушив вимоги Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, в частині надання в письмовій формі інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Крім того, було порушено вимоги законодавства, внутрішніх нормативно - розпорядчих актів ПАТ «Укрсоцбанк», що стосуються виконання доручення, а саме на вимогу надати апелянту всі відомості про хід виконання даного доручення, ПАТ «Укрсоцбанк» видав апелянту довідку №29-21/220 від 01 лютого 2010 року, на наявність заборгованості не було жодного натяку.

Також зазначає, що позивачем були проігноровані майже всі вимоги суду щодо надання підтверджуючих документів, у тому числі і внутрішніх нормативно - розпорядчих актів позивача, що стосуються надання банківських послуг.

Просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким зустрічний позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №384/122/07-Ж, згідно із яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 65 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05.12.2033 року.

Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року з №514-VI, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України.

Також між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

Всупереч вимогам кредитного договору, відповідачами не було виконано належним чином свої зобов'язання за кредитним договором.

Розрахунком заборгованості підтверджується факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів від позивача та невиконання останнього умов договору. Згідно з вказаними матеріалами справи наявність боргу за кредитним договором складає 52 563,98 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (23,8075) на 29.12.2015 року становить 1251416,04 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 44 148,24 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 6 707,18 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 708,56 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, та відмови у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» ґрунтуються на чинному законодавстві, а також доведені матеріалами справ, тоді як позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність банківської установи при укладенні кредитного договору, а також невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, оскільки кредитний договір укладений сторонами за взаємною згодою, відповідно до вимог закону, та при укладенні між сторонами досягнуто згоди щодо всіх умов договору.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Колегією суддів з'ясовано, та підтверджується розрахунком заборгованості факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів від позивача та невиконання останнім умов договору.

Згідно з матеріалами справи, наявність боргу за кредитним договором складає 52563,98 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (23,8075) на 29.12.2015 року становить 1251416,04 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 44148,24 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 6707,18 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1708,56 доларів США.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.06.2016 року призначено по цивільній справі судово-економічну експертизу.

Згідно з висновком проведеної судово-економічної експертизи №18356/16-45 від 24.03.2017 року наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) відповідає умовам укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 384/122/07-Ж від 06.12.2007 року та розрахунковим документам, що стосуються видачі та погашення кредиту за цим договором.

Метод нарахування банком процентів за користування кредитом визначається умовами кредитного договору, що укладається між банком (кредитором) і позичальником.

Фактичне нарахування відсотків за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору №384/122/07-Ж від 06.12.2007 року.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Визначено ст.554 ЦК України, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, відповідно поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 627,629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Всупереч вимогам кредитного договору, відповідачами не було виконано належним чином свої зобов'язання за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що первісний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості заявлений правомірно, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві та доведені матеріалами справи.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, колегія суддів виходить з наступного

Відповідно до ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

Як встановлено ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів приходить до висновку, що кредитний договір укладений сторонами за взаємною згодою, відповідно до вимог закону. Кредитний договір укладений в письмовій формі, при укладенні якого між сторонами досягнуто згоди щодо всіх його умов.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді