Справа № 493/2377/15-ц
Провадження № 2/505/159/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, Балтської районної державної адміністрації Одеської області, голови Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 про визнання не передачі в оренду та не укладення договору оренди водного обєкта, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись 01 грудня 2015 року до Балтського районного суду Одеської області до ФОП ОСОБА_2, та просили договір оренди водного обєкту 04.04.2013 року визнати недійсним, зобовязати відповідача звільнити ставок, зобовязати відшкодувати судові витрати (Том 1 а.с.2-3).

Підставою цьому вказували те, що в с. Піщана незаконно пройшов захват ставка, який знаходиться на території Піщанської сільської ради. Коли обурені люди почали вимагати у голови сільської ради ОСОБА_3 пояснень щодо цієї ситуації і висунули вимогу розібратися в законності передачі ставка в оренду, голова сільської ради зібрав сільські збори, запросив «орендарів» і вони разом почали доводити людям, що ставок знаходиться за межами населеного пункту і відданий в оренду на 49 років згідно розпорядження Балтської РДА від 22.05.2013 року.

Згідно Державної статистичної звітності за формою 6-зем (рядок 97, графа 76) станом на 01.07.2015 р. на території Піщанської сільської ради під ставками обліковується землі площею 30,40 га, з них 30,40 га в межах населеного пункту.

04.04.2013 року з'явився договір оренди водного об'єкту загальною площею 29,98 га, який розташований на землях Піщанської сільської ради - такого об'єкту в селі немає. Це підтверджується розпорядженням Балтської РДА від 22.05.13 року №207/А/2013, де ясно вказано, що водойма площею 29,98 га передається в оренду за межами населеного пункту. Розпорядження видано 22.05.2013 року, договір оренди водного об'єкту не є дійсним тому, що не був погоджений та підписаний Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області та Одеським обласним управлінням водних ресурсів, а головне те, що право укладання Договору оренди водних об'єктів на всій території України до 01.07.2013 року належало виключно Кабінету Міністрів України.

03.03.2016 року позивачі уточнили вимоги позову, та просили договір оренди водного обєкту 04.04.2013 року визнати недійсним, зобовязати відповідача звільнити ставок; зобовязати відшкодувати судові витрати; відшкодувати нанесені збитки флорі та фауні водоймі та жителям с. Піщани; відшкодувати нанесені моральні збитки жителям с. Піщани (Том 1 а.с.80-81).

04.04.2016 року позивачі уточнили вимоги позову, та просили договір оренди водного обєкту від 04.04.2013 року визнати недійсним, вважати вірним договори оренди водного обєкту, який належить Піщанській сільській раді, договори від 04.04.2013 року та 23.05.2013 року сфабриковані, тобто є підробкою (Том 1 а.с.122).

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 20.04.2016 року вказана цивільна справа була передана для розгляду Котовському міськрайсуду Одеської області, у звязку з тим, що після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2016 року вказана цивільна справа була прийнята до провадження (суддя Фабіжевський С. А.).

У звязку із звільненням судді Фабіжевського С.А. у відставку, ухвалою суду від 04.11.2016 року справу прийнято до провадження суддею Нікітішиним В.П.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2017 року було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_2, голови Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3, Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору оренди водного об'єкта, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у звязку з повторною неявкою в судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в ході судового розгляду 24.10.2017 року уточнив вимоги позову заявою від 24.10.2017 року, та просив винести рішення суду, яким визнати, що Піщанське водосховище в оренду ніколи і нікому не передавалось, тобто договір оренди на даний обєкт не укладався (Том 2 а.с.6).

Голова Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Надав суду письмові пояснення, згідно яких вказував, що згідно ст.5 Водного кодексу України водні обєкти, що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області є обєктами загальнодержавного значення, спірний договір підписаний двосторонньо Балтською РДА Одеської області та орендарем ОСОБА_2, Піщаський сільський голова ОСОБА_3 даний договір оренди не підписував, працює на посаді голови з 07 червня 2013 року. Просив розглянути справу без представника Піщанської сільради.

Його представник в ході розгляду справи позов не визнавав. Пояснював, що він працює землевпорядником сільради, а тому він особисто приймав участь в підготовці документів про розмежування земель державної і комунальної власності громади села. Спірна водойма знаходиться в межах с.Піщана та віднесена до водних обєктів загальнодержавного значення. Як йому відомо, раніш по старим документах площа водойми числилась 30,40 га., а при новому обмірі її площа склала 29,98 га. Іншої такої водойми за межами села не має. Водойми площею 167 га. на території Піщанської сільради не має. Тому позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Представник Балтської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 та представник ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_7, у судовому засіданні позов не визнали, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Вказували, що Договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення (Піщанський водний обєкт) від 23.05.2013 року був укладений відповідно до вимог чинного законодавства України та не порушує жодних прав мешканців села Піщана. Тому просили у позові відмовити повністю.

При цьому представник ОСОБА_7 зазначав, що позивач не є стороною цього договору, а тому взагалі не вправі вимагати визнання його неукладеним. Договір на цей час є чинним та виконується сторонами. Орендарем сплачується відповідно до умов договору орендна плата до бюджету, а тому немає будь-яких підстав для задоволення цього позову.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідач ФОП ОСОБА_2 зверталася до Балтської районної державної адміністрації Одеської області з заявою від 16.05.2013 року про надання у користування на умовах оренди терміном на 49 років водний обєкт площею 29,98 га, для ведення водного господарства на території Піщанської сільської ради (Том 1 а.с.219).

Розпорядженням Балтської районної державної адміністрації Одеської області №207/А-2013 від 22.05.2013 року надано згоду на користування на умовах оренди водойми площею 29,98 га терміном на 49 років ОСОБА_2, для ведення водного господарства на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, за межами населеного пункту (Том 1 а.с.215).

23.05.2013 року між Балтською районною державною адміністрацією Одеської області в особі голови ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений Договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення (Піщанський водний обєкт) (а.с.7).

Згідно п.1 Договору, орендодавець надає у користування на умовах оренди, орендар приймає в оренду водний обєкт загальнодержавного значення - Піщанський водний обєкт загальною площею водного дзеркала 29,98 га, який розташований на землях Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області. Водний обєкт загальнодержавного значення надається на умовах оренди терміном на 49 років для рибогосподарчих потреб.

Позивач вказував на розбіжності, щодо визначення місцезнаходження спірної водойми у розпорядження РДА та договорі - «за межами населеного пункту» і «в межах населеного пункту».

Згідно відповіді відділу держгеокадастру у Балтському районі Одеської області №26-1508-99.13-166/2-16 від 20.01.2016 року, відповідно до даних Державного земельного кадастру та наявного у відділі планово-картографічного матеріалу ставок на території Піщанської сільської ради знаходиться в межах населеного пункту (Том 1 а.с.45).

Згідно проекту землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності в межах с. Піщана на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, водний обєкт площею 29,98 га у с. Піщана відноситься до земель, які залишаються у державній власності в межах населеного пункту с. Піщана Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області (Том 2 а.с.12-13).

Згідно відповіді Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області №101 від 04.04.2016 року, згідно проекту землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності в межах с. Піщана на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, розроблений ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі рішення Піщанської сільської ради від 05.01.2011 року №43-УІ, розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 25.11.2008 року №1146/А-2008 та розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 21.10.2008 року №860/А-2008 та розробленого у відповідності до положень Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», Методичних рекомендацій з розробки проекту землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності, затверджених наказом Держкомзему від 17.07.2008 року №177 та інших нормативно-правових актів, водний обєкт ставок площею 29.98 га відноситься до обєктів загальнодержавного значення (Том 1 а.с.123).

Згідно з пояснень представника Балтської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6, зазначення у розпорядженні, що водойма перебуває «за межами населеного пункту» є опискою та вказана описка не впливає на дійсність розпорядження, оскільки водний обєкт є обєктом загальнодержавного значення, а тому не має значення чи цей обєкт перебуває в межах чи за межами населеного пункту.

Позивач також вказував, що в оренду був переданий водний обєкт загальною площею 167,0 га, про що вказано у паспортних даних водного обєкту. Проте, суд вважає вказані твердження безпідставними, оскільки у паспортних даних водного обєкту вказано, що площа водойми згідно земельного обліку складає 29,98 га (Том 2 а.с.14 на звороті). Крім того, як вбачається з пояснень відповідачів, водного обєкту таких площ на території сільської ради не має.

Також позивач посилався на існування іншого Договору оренди водного обєкту, укладеного між тими ж особами, проте від 04.04.2013 року.

Як пояснила у судовому засіданні представник Балтської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6, у документації Балтської районної державної адміністрації Одеської області є наявний лише один Договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення (Піщанський водний обєкт) від 23.05.2013 року, іншого договору не існує. Цей договір є чинним і виконується сторонами.

В матеріалах справи також наявний лише один належним чином завірений Договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення (Піщанський водний обєкт), який укладений 23.05.2013 року.

Договір оренди від 04.04.2013 року у матеріалах справи є лише у копії та не є належним чином завіреним, у звязку з чим суд вважає вказану копію Договору недопустимим доказом.

При таких обставинах, суд не може взяти до уваги посилання позивача на існування іншого Договору оренди.

Також суд звертає увагу, що вимоги позивача про встановлення факту, що Договіроренди водного обєкту є сфабрикованим, підробленим, та посадовими особами було здійснено рейдерський самозахват ставка, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, та з цього приводу позивачу при наявності підстав необхідно звертатися до правоохоронних органів, до компетенції яких відносяться дані питання.

Крім цього, при розгляді даної справи судом не було встановлено обставин, які б давали підстави для звернення до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину учасниками даного провадження.

Згідно із Законом України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічне поняття оренди земельної ділянки розкриває ст. 93 ЗК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про аквакультуру» (відносно Земельного кодексу України є спеціальним при регулюванні питання надання земельних ділянок водного фонду для рибогосподарських потреб і прийнятий пізніше) рибогосподарський водний об'єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі в порядку, передбаченому Водним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 ВК України поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків належать до водних об'єктів загальнодержавного значення.

Згідно з чч. 5, 6 ст. 51 ВК України орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Отже, за змістом ч. 5 ст. 51 ВК України місцеві державні адміністрації безпосередньо визначені орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення.

Кабінет Міністрів України не визначив розподілу повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення, що передбачено ч. 6 ст. 51 ВК України.

Отже, Кабінет Міністрів України не встановив обмежень для місцевої державної адміністрації щодо передачі в оренду водних об'єктів на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також лікувальних і оздоровчих цілей.

Таким чином, місцева державна адміністрація була наділена повноваженнями щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення, оскільки вони не виключені з її компетенції.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року №6-190цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При таких обставинах, враховуючи, що відсутність розмежування повноважень між Кабінетом Міністрів України та місцевими державними адміністраціями на розпорядження об'єктами загальнодержавного значення не свідчить про відсутність таких повноважень в обох указаних у ст. 51 ВК України субєктів, суд дійшов висновку про те, що приймаючи розпорядження про надання в оренду спірного водного об'єкта загальнодержавного значення, Балтська районна державна адміністрація Одеської області діяла в межах повноважень.

З огляду на встановлене і враховуючи вищенаведені вимоги закону, позивач безпідставно вважає, що право укладання Договору оренди водних об'єктів на всій території України належало виключно Кабінету Міністрів України.

Також як на підставу недійсності спірного договору позивач посилався на непогодження з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області та Одеським обласним управлінням водних ресурсів.

Проте, як вбачається з Договору оренди, він був погоджений з Одеським обласним управлінням водних ресурсів, про що міститься печатка вказаного управління.

З приводу непогодження з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області, представник Балтської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 пояснила, що на момент укладення Договору оренди, вказане управління перебувало у стані ліквідації, а тому будь-яких функцій щодо погодження договору не виконувало.

Дійсно, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 159, були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства охорони навколишнього природного середовища за переліком згідно з додатком, у тому числі і Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області.

Таким чином, оцінюючи наведені матеріали справи, слід визнати, що спірний Договір оренди був укладений повноважними особами, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому він є вчиненим, є чинним і підстав вважати його неукладеним, - не вбачається.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 р. N 1126 «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», у рибогосподарських водоймах України (за винятком водойм, які знаходяться у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, риборозплідних господарств, водойм, які мають обмеження щодо їх спеціального використання (питні, технічні тощо), а також водойм або їх ділянок, на яких лов (добування) водних живих ресурсів заборонено) дозволяється здійснення любительського і спортивного рибальства всім громадянам України, іноземним громадянам, а також особам без громадянства.

Проте, позивачем не було обґрунтовано яким саме чином укладення спірного Договору оренди порушує його права та інтереси. Доказів перешкоджання позивачу у доступі до ставка, рибальстві та ін., ним надано не було.

Також не було надано жодних доказів висушення орендарем ставка, та зникнення через це питної води у колодязях, як і не надано доказів нанесення збитків флорі та фауні водойми та жителям села Піщани.

Крім того, згідно відповіді Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області №101 від 04.04.2016 року, водний обєкт (ставок) використовується відповідно до його цільового призначення згідно паспорту та правил експлуатації, розроблених Державним регіональним проектно-вишукувальним інститутом «Укрпівдендіпрводгосп» у 2013 році та відповідно до умов договору. В звязку з засушливою погодою в 2015 році води в криницях не стало задовго до того як розпочали спуск води в ставкові. Воду із ставка скидали терміном на 10 діб для проведення ремонтних робіт бетонних колон водоспускної гідроспоруди, заміни зношених деревяних шлюзів, часткового очищення від сплавин, рослинності і сміття, встановлення допоміжних механізмів для скиду води під час паводків при погодженні з Одеським обласним управлінням водних ресурсів та водокористувачами водних обєктів, які знаходяться нижче по руслу р.Савранка згідно рішення комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Балтської районної державної адміністрації від 02 листопада 2015 року (Том 1 а.с.123-124).

Посилання позивача на звернення до суду від імені та за захистом інтересів мешканців села Піщана суд вважає безпідставними, оскільки такі повноваження відносяться до компетенції відповідних органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси згідно з Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Доказів того, що територіальна громада с. Піщана уповноважила позивача представляти їх інтереси у суді, матеріали справи не містять.

Позивач просив також відшкодувати нанесену моральну шкоду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення.

Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму (п. 4) зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

У звязку з відсутністю в діях відповідачів порушення прав позивача, суд не знаходить жодних підстав для стягнення з них моральної шкоди, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах, аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що вимоги позову є необґрунтованими, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, в порядку передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його постановив протягом 10 днів з дня проголошення.

С у д д я