Справа № 133/3206/15-ц Провадження № 22-ц/772/1336/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Марчук В.С., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.03.2000 року померла його мати - ОСОБА_5, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на житловий будинок з погосподарськими будівлями під номером 26, що знаходиться в с. Сошанськ, Козятинського району по вулиці Фрунзе. Він є спадкоємцем майна померлої матері в першу чергу за законом. Окрім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його сестра - ОСОБА_6, однак вона відмовилась від своєї частки та не претендує на свої спадкові права, про що свідчить її письмова заява. У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори, проте оформити свої спадкові права він не може в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України, ОСОБА_3 просив визнати право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_5, яка померла 10.03.2000 року, а саме на житловий будинок з погосподарськими будівлями № 26, що розташований по вулиці Фрунзе в с. Сошанськ, Козятинського району Вінницької області.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 10.03.2000 року, а саме на житловий будинок з погосподарськими будівлями № 26, що розташований по вул. Фрунзе в селі Сошанськ, Козятинського району Вінницької області.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2017 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі за цивільним позовом ОСОБА_3 до Зозулинецької сільської ради про визнання права власності, як правонаступника позивача.

Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2017 року стягнуто з Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області на користь правонаступника позивача ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, які мають значення для справи, просила скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

У справі встановлено, що 10.03.2000 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І - АМ №096190 (а.с.3), яка постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5)

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, до складу якого, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Сошанськ, Козятинського району Вінницької області по вул. Фрунзе, 26, який належав померлій ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 22.01.2015 року де зазначено, що згідно записів погосподарської книги житловий будинок з погосподарськими будівлями і присадибна земельна ділянка площею 0.51 га, що знаходяться в с. Сошанськ, Козятинського району Вінницької області по вул. Фрунзе,26, побудований в 1919 році, рахується за померлою 10.03.2000 року ОСОБА_5; а також технічним паспортом на зазначений житловий будинок.

У справі також установлено, що спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_5 є її діти: син - ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_6

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, спадщину після смерті матері прийняв у встановлений законом шестимісячний строк, про що подав заяву до Козятинської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 992/2000 року до майна померлої 10.03.2000 року ОСОБА_5. Однак, оформити свої спадкові права позивач не може оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, розташований по вул. Фрунзе, 26 в с. Сошанськ, Козятинського району Вінницької області на імя ОСОБА_5

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач оформити свої спадкові права на житловий будинок не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, а тому його права порушені і підлягають захисту, шляхом визнання права власності на житловий будинок. При цьому, суд виходив також з того, що позивач спадщину після смерті матері прийняв у встановлений законом шестимісячний строк, що підтверджується копією спадкової справи. Інший спадкоємець ОСОБА_6, яка також прийняла спадщину, на неї не претендує, про що подала відповідну письмову заяву про відмову від спадщини.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з огляду на таке.

Пленум Верховного Суду України у розясненнях, викладених у п. 2 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7) розяснив судам, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У справі встановлено, що 10.03.2000 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І - АМ №096190.

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась 10.03.2000 року, тому строк для її прийняття сплив 10.09.2000 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Із копії спадкової справи убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її дочка ОСОБА_6, звернувшись у строк, встановлений ст. 549 ЦК УРСР до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи, у жовтні 2009 року, тобто після закінчення строку встановленого ст. 549 ЦК УРСР 1963 року для прийняття спадщини, за згодою ОСОБА_6 спадщину було прийнято також ОСОБА_3 (а. с. 32)

Також у справі встановлено, що 11.12.2009 року ОСОБА_6 було написано заяву адресовану Зозулинецькій сільській раді про те, що вона відмовляється від належного їй спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки в розмірі 0,51 га, яке розташоване в с. Сошанське по вул. Фрунзе, 26 на користь свого брата ОСОБА_3

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

Відповідно до розяснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7, відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Аналогічне розяснення містяться також у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983 року.

Проте, суд першої інстанції вирішуючи спір, не врахував наведене, адже заява ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 не може бути прийнята до уваги, так як вона написана через девять років після відкриття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку для її прийняття, що суперечить нормам ст. 553 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, так і ст. 1273 ЦК України, чинної на момент написання заяви.

Окрім цього, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції не перевірив чи позов предявлено до тієї особи, яка має відповідати за ним, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не залучив до участі у справі правонаступника іншої спадкоємиці ОСОБА_6, яка померла згідно довідки №720 від 11.11.2015 року Дубовомахаринецької сільської ради 08.10.2015 року, адже даний позов впливає на права та інтереси правонаступника, а також до участі у справі не було залучено Козятинську державну нотаріальну контору.

Вирішуючи спір без залучення до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача) правонаступника іншої спадкоємиці ОСОБА_6, суд першої інстанції фактично порушив його права, які він мав би приймаючи участь у справі, і ці права не можуть бути забезпечені в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги особи, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_2, яка є правонаступником ОСОБА_6.

Виходячи з наведеного, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України на стадії апеляційного провадження вирішувати питання про залучення до участі у справі співвідповідачів, а позов пред'явлено не до тієї особи, яка б мала брати участь у справі, враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що рішення суду не може бути залишено в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що не позбавляє ОСОБА_4, як правонаступника ОСОБА_3, права на звернення у суд за захистом своїх прав з позовом до належного відповідача.

Ураховуючи положення ст. 88 ЦПК України, із ОСОБА_4, як правонаступника ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535 гривень 92 копійки (а.с. 58).

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, до Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535 (пятсот тридцять пять) гривень 92 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис В. С. Марчук

ОСОБА_7 Сало

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев