"08" листопада 2017 р.
Справа № 150/593/17
Провадження по справі № 2/150/242/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Горбей О.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної Міграційної служби Чернівецького району Вінницької області про позбавлення права користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, заінтересована особа: відділ Державної Міграційної Чернівецького району Вінницької області про позбавлення права користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації місця проживання. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, у звязку із чим були зареєстровані та проживали спільно і домоволодінні по вул. Дружби, 113 в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області, яке належить позивачу на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44290612. Втім, в липні 2014 року сторони розірвали шлюб, з того часу відповідач з зазначеному домоволодінні не проживає, при цьому, в добровільному порядку знятися із реєстрації в належному позивачу будинку не бажає. Зазначені обставини перешкоджають позивачу у можливості оформити субсидію.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин, викладених в позові та просив суд їх задоволити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та просив суд їх задоволити.

Відповідач, будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленою, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи також будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленим, в судове засідання не зявився, явку представника в судове засідання також не забезпечив.

Заслухавши пояснення позивача та думку його представника, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №113 по вул. Дружби в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44290612 від 22.09.2015 (а.с. 6).

У вищевказаному будинку прописана як слідує з довідки, виданої виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 27.09.2017 №1994 відповідач ОСОБА_3 (а.с. 7).

Як стверджується довідкою, виданою виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 27.09.2017 №1995 відповідач по справі по вул. Дружби, 113 в с. Борівка зареєстрована та з липня 2014 року не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст.. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, вбачається наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що не має права на користування житловим приміщенням.

Також суд враховує, що відповідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки, спірний будинок не є власністю відповідача та не є її місцем проживання або місцем перебування, вона має бути знята з реєстрації за цією адресою.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації (виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільський голова) на підставі заяви особи, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

У звязку із чим, щодо вимог позивача про зобовязання відповідача знятись з реєстрації за адресою спірного будинку, суд зазначає, що визнання відповідача таким, що не має права користування житловим приміщенням і є усуненням перешкод у користуванні власністю є беззаперечною підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в житловому будинку №113 по вул. Дружби в с. Гонтівка Чернівецького району Вінницької області, а відтак відсутні визначені законом підстави для винесення рішення про зобовязання відповідача вчинити дані дії самостійно.

Керуючись ст. ст. 3, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 217, 224-226, 292, 293, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної Міграційної служби Чернівецького району Вінницької області про позбавлення права користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації місця проживання задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком №113 по вул. Дружби в с. Гонтівка Чернівецького району Вінницької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН