Справа № 302/728/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Гайдур А. Ю

з участю с/з секретарі Царь О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Міжгірського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася 31.08.2017 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок в с. Розтока, № 75, Міжгірського району, Закарпатської області.

В заяві зазначила, що 13.11.2010 року померла її тітка ОСОБА_4. Своїх дітей ОСОБА_4 не мала і до самої смерті проживала одинокою, що стверджується довідкою виданою органом місцевого самоврядування. Ще 06.11.2002 року така склала письмовий заповіт за яким все своє майно належне їй на момент смерті заповіла їй. Заповіт у встановленому законом порядку посвідчений 06.11.2002 р. секретарем Пилипецької сільської ради Міжгірського району ОСОБА_5 за реєстровим № 29 і не був змінений чи скасований спадкодавцем до її смерті. Спадкодавцю ОСОБА_4 належав житловий будинок № 75 у с. Розтока Міжгірського району та земельна ділянка площею 0,6043 га надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства згідно державного акту про право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 001351 виданого 10.01.2003 року. Після смерті спадкодавця нею було прийнято спадщину у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. У 2017 році позивачка звернулася до нотаріальної контори за наміром оформити своє право на спадкове майно виявилося, що на житловий будинок належний спадкодавцю не було зареєстроване право власності у звязку з чим нотаріусом їй було рекомендовано звернутися з позовом до суду, тому позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задоволити і пояснили, що ОСОБА_1 не зверталася до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що вона фактично прийняла спадщину за померлою ОСОБА_4 в порядку ст. 1268 ЦК України

Представник відповідач ОСОБА_3 при розгляді справи позовні вимоги заперечив та просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання суду пояснила, що ОСОБА_1 з письмовою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, а тільки в усній формі і вона їй відмовила в усній формі. Також не зверталася із письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Оцінивши позиції сторін, пояснення сторін та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 13.11.2010 року померла тітка позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть. 06.11.2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, який у встановленому законом порядку посвідчений секретарем Пилипецької сільської ради Міжгірського району ОСОБА_5, за яким все своє майно, яке буде належати на момент смерті заповіла позивачці ОСОБА_1.

Спадкодавець ОСОБА_4 на момент смерті фактично проживала разом із позивачкою ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Пиоипецької сільської ради № 984 від 07.07.2017 року. Отже, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Однак, позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила те, що вона із письмовою заявою при прийняття спадщини за померлою ОСОБА_4 не зверталася до нотаріальної контори (нотаруса), а тільки в усній формі.

Також ОСОБА_1 зазначила, що у неї відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, оскільки вона не зверталася до нотаріальної контори (нотаріуса) із письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз'яснив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягає.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням визще наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити, оскільки такий заявлено передчасно. Позивачка повинна звернути до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, а в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину у неї будуть підстави для звернення до суду за правилами позовного провадження.

Судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Міжгірського району про визнання права власності на спадкове майно.

Судових витрат немає.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь

у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_8