АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Миколаєць І.Ю.
№ 22-ц/796/419/2017 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Київської міської ради, третя особа: об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просили:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на майно яке є спільною сумісною власністю, що набуте за час шлюбу;

визнати за кожним із позивачів право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

В обґрунтування вимог посилалися на те, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 був чоловіком позивача ОСОБА_1 та батьком позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м в ЖБК «Автотранспортнік - 2», що на даний час є ОСББ «Автотранспортник - 2». Позивачі вказували, що вони є спадкоємцями першої черги за законом.

Зазначали, що квартира була придбана під час шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, а тому вона має право на 1/2 частину вказаної квартири, як дружина.

Посилалися на те, що позивачі звернулись до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8

06.09.2014 року позивачі отримали постанови Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала померлому ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю у позивачів правовстановлюючого документу на квартиру.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувала, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що Київська міська рада є неналежним відповідачем у справі, проте Київська міська рада як відповідач у справі отримала копію позовної заяви та просила слухати справу у її відсутності, проти позову не заперечувала.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених в ній.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, відповідач Київська міська рада та третя особа ОСББ «Автотранспортник-2» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 04.03.1971 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.88).

Від даного шлюбу народилися діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.90-97).

30.01.1972 року ОСОБА_8 був прийнятий до членів ЖБК «Автотранспортник -2».

23.05.1972 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної ради від 27.03.1972 року №813 було видано ордер №Г 185095 на ім'я ОСОБА_8 на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (дочка) на право зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м.

З довідки виданої ОСББ «Автотранспортник - 2» від 10.03.1992 року вбачається, що сума пайового внеску в розмірі 6456,50 карбованців за трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м. ОСОБА_8 сплачена 15.05.1987 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації 03.07.1992 року квартира АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м зареєстрована за ОСОБА_8 та належить останньому на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Автотранспортник - 2» №158 від 10.03.1992 року.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

Як вбачається з довідки виданої ЖЕК №1105 ОСОБА_8 по день смерті був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

З довідки виданої ОСББ «Автотранспортник - 2» від 28.08.2014 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (дружина власника) з 08.06.1972 року, ОСОБА_2 (дочка власника) з 08.01.1988 року, ОСОБА_4 (дочка власника) з 19.01.1990 року, ОСОБА_3 (син власника) з 29.11.1994 року, ОСОБА_5 (син власника) з 30.08.1979 року та ОСОБА_11. (онук власника) з 01.08.2014 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою після ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, 06.09.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної контори із заявою в яких зазначали, що на день смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 залишилося спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1, вказане майно вони приймають та просили видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру.

Постановами державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори №5016/02-14, №5017/02-14, №5018/02-14, №5019/02-14, №5010/02-14 від06.09.2014 року - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, у зв'язку з відсутністю довідки №158 ЖБК «Автотранспортник - 2» від 10.03.1992 року та дублікату виданого 21.08.2014 року за №52 без державної реєстрації правовстановлюючого документа, а саме: дублікату довідки №152, виданої ОСББ «Автотранспортник - 2» від 21.08.2014 року відповідно до ст.ст.182, 210 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції також посилався на те, що позивачі на підтвердження своїх вимог не надали до суду доказів щодо спорідненості з померлим ОСОБА_8

Разом з тим, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2017 року, яке набрало законної сили 10.07.2017 року у цивільній справі №759/14221/16-ц заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією особою.

Встановлено факт, що ОСОБА_8, 1940 рокународження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 був чоловіком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно з ст.16 Закону України «Про власність» майно нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю.

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України (яка була чинна на час відкриття спадщини) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Положеннями ст.28 КпШС України визначено, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що оскільки квартира АДРЕСА_1 була набута за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_8, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_1 належить 1/2 частина вказаної квартири.

Таким чином, інша 1/2 частина квартири, яка належала померлому ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 є спадковим майном.

А тому вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири, як на майно що є спільною сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню

Як роз'яснено в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР 1963 року (яка була чинна на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

А відтак, оскільки позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на час відкриття спадщини проживали в спірній квартирі, були зареєстровані разом із спадкодавцем, фактично вступили у володіння спадковим майном, а тому вони є такими, що прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги після померлого ОСОБА_8 та їхні частки у спадщині є рівними.

А тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/10 частину квартири за кожним в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8 є законними та обґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4.ст.10 ЦПК України визначено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, не попередив сторін про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш ИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,3 кв.м, жилою площею 41,6 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: