АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6107/17 Справа № 199/8873/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря: Синенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Регіональний сервісний центр в Дніпропетровській області, про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 06 вересня 1997 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюб було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року.

20.02.2008 року ними під час шлюбу було придбано майно автомобіль CHEVROLET ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску, який в подальшому знаходився в судовому спорі. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2016 року було встановлено, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем в сумісному шлюбі з позивачем.

У звязку з чим звернувся до суду з позовними вимогами про поділ майна подружжя, та просить суд виділити йому 1/2 частину автомобіля CHEVROLET ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задоволено.

Поділено спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а саме визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за кожним, право власності на 1/2 частину автомобіля Shevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 VIN-Y6DLF69KE8B112191, номерний знак НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06 вересня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року.

20.02.2008 року сторонами був придбаний автомобіль CHEVROLET ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску, який був зареєстрований на відповідача. Належність мана до спільної сумісної власності визнано сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України.

Судом також встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2016 року було визнано недійсною довіреність, посвідчену 9.04.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_7, зареєстровану в нотаріальному реєстрі за №972; визнано недійсним договір комісії №АВВ257905 від 02.10.2013 року, укладений між ПП «МПП Вибір» та ОСОБА_5О, який діяв на підставі недійсної довіреності від імені ОСОБА_4В на продаж автомобіля Chevrolet ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску; визнано недійсним договір купівлі продажу автомобіля Chevrolet ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску, укладений між ПП «МПП Вибір та ОСОБА_6В, на підставі якого видана довідка-рахунок серії ААВ за №257905 від 02.10.2013; зобовязано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 автомобіль Chevrolet ОСОБА_2 LF69К, 2008 року випуску, ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, правильно керуючись ст.ст. 14, 60, 69-71, 216 СК України, ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та визнаючи за відповідачкою право власності на ? частину спірного автомобіля вийшов за межі позовних вимог є безпідставними, оскільки вказані висновки місцевого суду здійснені у відповідності до презумпції рівності часток в спільному майні подружжя та забезпечують право на наступну реалізацію сторонами ухваленого рішення про поділ майна подружжя та реєстрацію за кожним із співвласників належної їм частки авто, так як судове рішення є новим правоустановчим документом кожної із сторін, щодо їх права особистої власності на частку спірного майна, вказані висновки суду у своїй сукупності відповідають принципу правової визначеності, на необхідності додержання якого, звертає увагу практика Європейського суду.

Посилання апеляційної скарги на те, що авто зареєстровано за іншою особою, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2016 року не виконане, місцезнаходження авто невідоме не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ст.124 Конституції України визначено принцип обовязковості судових рішень, а тому реєстрація автомобіля за іншою особою на підставі недійсного правочину та невиконання рішення суду в частині повернення спірного автомобілю відповідачу по справі, не є підставою для неможливості розподілу майна подружжя, а передбачає відповідальність боржника за невиконання судового рішення.

Окрім того, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.12.2016 року, про визнання договорів недійсними та повернення автомобіля, за ОСОБА_4 право власності не визнавалося, а лише було встановлено недійсність угоди, за якою спільне майно подружжя було відчужено на користь іншої особи, а тому після його ухвалення було відновлено правовий статус спірного майна, як спільної сумісної власності подружжя, а тому звернення позивача з відповідним позовом здійснено в спосіб передбачений ст.16 ЦК України та у відповідності до ст.ст. 69-71 СК України.

Посилання апеляційної скарги, на неправомірність рішення зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм закону, в значній мірі повторюють доводи, що були викладені Відповідачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування заперечень на позовну заяву (виступі у судових дебатах) та які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б стали підставо для скасування рішення суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3