Справа № 639/2993/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

23 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2017 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, з часу звернення з позовом до суду до досягнення донькою повноліття.

17.10.2017 року позивача надала до суду уточнення до позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У січні 2017 року відповідач ОСОБА_2 залишив сімю та з того часу кошти на утримання доньки не надає, участі у її утриманні не приймає. Позивач зазначила, що на даний час вона не працює, перебуває на обліку у центрі занятості. Відповідач працює муляром в декількох місцях і має мінливий заробіток у розмірі 8-10 тисяч гривень. Тому вона вважає, що останній в змозі надавати гроші у розмірі 2 500,00 грн. на утримання дитини щомісячно. Тому вона була вимушена звернутися в суд з зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 18.04.2017 року, підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні вищенаведеному. Також зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у зворотному поштовому повідомленні, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Згідно письмових заперечень представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 05.08.2017 року, остання частково не згодна з позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, згідно чинного законодавства України. Свої заперечення обґрунтувала тим, що позивач зазначила в позові, що вона не працює, але це не є правдою, вона працює у фітнес клубі «Малібу». Позивач в позові посилається на те, що відповідач має заробіток. Але ОСОБА_2 мав прибуток, але це були не ті суми, які зазначені позивачем у позові. Крім того всі кошти які він отримував, були вкладені в ремонт будинку, у якому вони мешкали з позивачем та донькою, на утримання дитини та дружини (позивача), яка на той час не працювала. На теперішній час у відповідача прибутку немає у звязку з кризовою ситуацією, він фактично припинив свою діяльність, у нього немає постійного заробітку. Представник відповідача зазначила, що ОСОБА_2 пішов з сімї, де залишив все майно, яке було придбано в період сумісного проживання з позивачем. На сьогоднішній день в провадженні суду перебуває цивільна справа про поділ майна подружжя. Крім того позивачем не надано документальних підтверджень, щодо того, що вона щомісяця несе витрати на утримання дитини в розмірі 2 500,00 грн. З наведених обставин вбачається, що позивачем не доведено обґрунтованості предявлення позову про стягнення завищеної суми аліментів в розмірі 2 500,00 грн. Також представник відповідача просила суд звернути увагу на те, що на теперішній час відповідач має іншу сімю. Представник у запереченнях на позов приводить ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік , а саме прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі дітей відповідного віку, однак не зазначає яку суму аліментів він не заперечує сплачувати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 27.09.2007 року .

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05.05.2007 року Жовтневим ВРАЦС ХМУЮ, актовий запис № 162 (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 мешкає з матірю, що підтверджується довідкою (а.с.11).

Згідно довідки Харківського міського центру зайнятості від 13.04.2017 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна у Харківському МЦЗ з 23.01.2017 року та отримує дохід у розмірі 544 грн. щомісяця (а.с.10).

Як вбачається з письмових пояснень представника відповідача , останній на теперішній час не має ніякого заробітку .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що знайома зі сторонами з 2005 року, є хрещеною їх сумісної дитини ОСОБА_3, пояснила,що відповідач займається будівельними роботами. Її чоловік запропонував йому поїхати до Польщі на заробітки , оскільки там можливо заробити, однак ОСОБА_2 відповів, що він і тут / в Україні/ нормально заробляє.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, що не заважає йому працювати , не являється платником аліментів іншим дітям, не має на утриманні інших непрацездатних осіб.

Разом з тим , суд вважає, що аліменти повинні бути стягнуті з урахуванням прийняття участі у утриманні дитини обох батьків , а тому розмір аліментів ,які підлягають стягненню повинен складати 2000 грн..

Згідно з ст.183 Сімейного Кодексу України частка від доходу матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, встановлюється судом.

Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП / на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 /РНОКПП / аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2017 року й до досягнення дитиною повноліття .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП / на користь держави судовий збір у сумі 640, 00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя І.В. Іванова