Дата документу 23.10.2017
Справа № 334/116/17
Провадження № 2/334/1437/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа друга Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 23 квітня 2002 року помер її батько, ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина, на житловий будинок № 83 по вул. Трансформаторників (стара назва ОСОБА_3) в м. Запоріжжя. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтво про право власності на спадкове майно. Однак свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачем отримано не було у звязку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначене майно. Тому, у звязку з відсутність оригіналів документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара адреса: вулиця ОСОБА_3) у м. Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, у судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представник третьої особи, другої Запорізької державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2002 року помер ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 3841, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 квітня 2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького обласного управління юстиції Серія: І-ЖС №217581.

Померлий 23 квітня 2002 року ОСОБА_2 є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя 30 вересня 1962 року IV-УР №1405971, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис за № 1167 та свідоцтвом про укладення шлюбу між громадянином ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_5 виданим Міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 30 жовтня 1980 року І-ЖС №448063, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 3121.

Померлий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: вулиця Трансформаторників (ОСОБА_3), буд. 83, м. Запоріжжя, про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08.12.2016 року № 8163-04-09/3.

На час відкриття спадщини, тобто на 23 квітня 2002 року - діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.

У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

ОСОБА_1, є спадкоємцем, який разом проживав із спадкодавцем у спадковому житловому будинку № 83 по вулиці Карла Маркса (нова назва: вулиця Трансформаторників) і прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 529, п.1.ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, яка фактично вступив в управління (володіння) майном та прийняла спадщину після померлого 23 квітня 2002 року батька - ОСОБА_2.

До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Піклування та утримання позивачкою спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».

Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року».

Після смерті батька позивачки, ОСОБА_2, відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: на житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара адреса: вулиця ОСОБА_3) у м. Запоріжжі Запорізької області.

Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом була заведена спадкова справа № 237/2016 після померлого 23 квітня 2002 року ОСОБА_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.12.2016 року № 46274684.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 83 по вул. Трансформаторників (стара адреса: вулиця ОСОБА_3) у місті Запоріжжі Запорізької області позивачці, Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у звязку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2016 року №2274/02-31.

Згідно з листом ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації № 14712 від 26.12.2016 р. житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара адреса: вулиця ОСОБА_3) у місті Запоріжжі Запорізької області належав померлому ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого Другою Запорізької державною нотаріальною конторою 15 січня 1958 року за реєстровим №2-229. У матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (старі адреси: Правий берег, вулиця Карла Маркса, будинок 65 а, вулиця Карла Маркса, будинок 83) у місті Запоріжжі Запорізької області є договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідчений Другою Запорізької державною нотаріальною конторою 15 січня 1958 року за реєстровим №2-229, та висновок про реєстрацію будинку від 30 травня 1988 року. Крім того, на підставі рішення Запорізької міської ради від 19 лютого 2016 року за № 109 та розпорядження Запорізького міського голови від 20 лютого 2016 року за № 83 вулиця Карла Маркса була перейменована на вулицю Трансформаторників.

Житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара адреса: вулиця ОСОБА_3) у місті Запоріжжі Запорізької області, зазначений в плані літерою А, розташований на земельній ділянці площею 595 кв.м., житловою площею 56,2 кв.м., загальною площею 27,0 кв.м., повністю належав померлому ОСОБА_2, що також підтверджується і технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 03.12.1987 р.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, пю належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона залежить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, про що також зазначено та надані розяснення щодо розгляду справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадку, коли у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи - лист ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом визнати за позивачкою права власності на житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара назва - вулиця ОСОБА_3) у місті Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 23.04.2002 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 83 по вулиці Трансформаторників (стара назва - вулиця ОСОБА_3) у місті Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 23.04.2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.