РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1731/17

17 жовтня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та визначення розміру аліментів у часті від заробітку (доходу) батька дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей. Просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що відповідач не виконує належним чином обовязки по утриманню родини, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Тих коштів, що вона отримує працюючи швачкою в приватного підприємця не вистачає для належного утримання двох дітей. Відповідач кошти на утримання дітей відмовляється платити, мотивуючи це тим, що він не має наміру їх виховувати та утримувати.

Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності та визнав визначений до стягнення позивачем розмір аліментів - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, за вірне прийняти визнання відповідачем позову.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 08.11.2003 року, який був зареєстрований Костопільським районним відділом РАГС, Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 247. Від шлюбу мають двох дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №178788, видане 15 липня 2004 року Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, Рівненської області та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №037273, видане 30 листопада 2006 року Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, Рівненської області.

З досліджених судом свідоцтв про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що їх батьком є відповідач ОСОБА_2

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матірю - ОСОБА_1 і перебувають на повному її утриманні, батько дітей, відповідач по справі, добровільно допомоги на їх утримання не надає.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач є молодою, працездатною особою та виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дітей та захищаючи їх інтереси, рахує вимоги позивача обгрунтованими.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), а також те, що відповідач є здоровою і працездатною особою, працює офіційно та отримує дохід, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів 1/3 частини всіх видів доходів є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 28.08.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5