Ухвала
іменем україни

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Карпенко С.О., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , військової частини № НОМЕР_1 , треті особи: Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області, Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 9 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 20 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «Краз», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням бійця внутрішніх військ військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , та автомобіля «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 , під керуванням

ОСОБА_1 та за участю автомобіля «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_4 . Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом III групи. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 ,

від 25 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників склала 115 911,73 грн.

На момент ДТП автомобіль «Краз», який перебуває на балансі військової частини № НОМЕР_1 не мав страхового полісу відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) відшкодувала ОСОБА_5 , як власнику автомобіля «TOYOTA RAV-4» страхове відшкодування у сумі 50 000 грн та відшкодувало

ОСОБА_1 збитки, понесенні під час лікування та реабілітації внаслідок травм, отриманих в ДТП в розмірі 28 920,94 грн.
Ураховуючи наведене, позивачі просили стягнути солідарно з

ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5

143 108 грн та 1 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 на стягнути відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 солідарно в сумі 1000 грн. на користь ОСОБА_5 ; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1

16 589 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 300 000 грн моральної шкоди; зобов`язати Управління Державної Казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області провести списання коштів з рахунків військової частини № НОМЕР_1 для виконання рішенні суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області

від 9 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 солідарно на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 143 108 грн та витрати понесені за дослідження та надання звіту про визначення вартості матеріальної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 листопада

2016 року рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, стягнутої місцевим судом змінено, зменшено суму до 75 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч.2 ст. 1187, п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Установлено, що 20 жовтня 2014 року мало місце ДТП за участю автомобіля «Краз», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням бійця внутрішніх військ військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , та автомобіля «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та за участю автомобіля «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_4 .

Власником автомобіля TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 .

На момент скоєння ДТП автомобілем «Краз», номерний знак НОМЕР_2 , керував старший солдат за контрактом військової частини № НОМЕР_1

ОСОБА_3 , автомобіль «КРАЗ», військовий номер НОМЕР_2 , знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 , на автомобіль «КРАЗ», військовий номер НОМЕР_2 , страховий поліс відсутній.

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 , від 25 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників склала 115 911,73 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції від 25 листопада вартість автомобіля TOYOTA RAV-4», номерний знак НОМЕР_3 , складає

297 505,18 грн.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

У результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні пошкодження, у зв`язку з чим з 20 жовтня 2014 року до 29 жовтня 2014 року перебував на лікуванні в відділенні реанімації та інтенсивної терапії, а 29 жовтня

2014 року по стабілізації стану переведений у відділення політравми для подальшого лікування та підготовки до оперативного втручання.

8 грудня 2014 року Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги видала ОСОБА_1 довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП.

ОСОБА_1 , як інвалід III групи проходив реабілітацію, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда

від 16 червня 2015 року.

МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 на відшкодування шкоди в розмірах 29 066,27 грн та 70 933,73 грн.

Моральну шкоду ОСОБА_1 обґрунтовував отриманням в результаті ДТП тяжких тілесних ушкодження, які призвели до численних операцій, встановлення інвалідності, страху пересування в автомобілі порушення нормального ритму життя, порушення стосунків з оточуючими, втрату роботи та належного заробітку протягом останніх півтора року.

Змінюючи розмір моральної шкоди, стягнутої місцевим судом з

ОСОБА_3 та військової частини № НОМЕР_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 зі 150 000 грн до 75 000 грн, апеляційний суд посилався на доведеність позовних вимог щодо отримання позивачем моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачів.

Проте повністю з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом ст. ст. 23 та 1167 ЦК України, згідно із якими, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відносини щодо відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами, регулюються ст. 1190 ЦК України, відповідно до якої особи, які спільно заподіяли шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Аналіз зазначеної норми матеріального права свідчить про те, що особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Судом встановлено, що моральна шкода завдана позивачам, завдана діями водія ОСОБА_3 , який на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з військовою частиною № НОМЕР_1 .
Встановивши такі обставини, суду слід було виходячи із зазначених вище норм закону з`ясувати, чи заподіяли відповідачі неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, відтак, чи є передбачені законом підстави для їх солідарної відповідальності перед позивачами. Не встановивши цього та виходячи з самого лише факту перебування в трудових відносинах, суд дійшов передчасного висновку про їх солідарну відповідальність.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку , суд апеляційної інстанції у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дослідив, чи наявні належні та допустимі докази спільних, сукупних дій або бездіяльності відповідачів, наслідком яких було спричинення шкоди ОСОБА_1 і, об`єднання їх спільним злочинним наміром, причинного зв`язку між шкодою та його протиправного діяння та не перевірив наявність правових підстав для покладення солідарної відповідальності на відповідачів за завдану моральну шкоду.

Доводи касаційної скарги в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди судом касаційної інстанції не перевіряються з огляду на наступне.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Зміст рішення суду апеляційної інстанції передбачений ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви, з яких апеляційний суд виходив при ухваленні рішення та відхилені доводи апеляційної скарги.

Разом із тим, зазначивши, що ОСОБА_3 оскаржив рішення місцевого суду лише в частині стягнення моральної шкоди, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України в рішенні не навів відповідні мотиви, у зв`язку з чим він дійшов висновку про залишення у решті рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду не може вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:С.О. Карпенко А.О. Леванчук А.В. Маляренко

О.В. Ступак