Справа № 361/3466/16-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/4544/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 01.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Лівінського С.В., Яворського М.А.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який уточнила в ході розгляду справи та обґрунтовувала тим, що 15 січня 2016 року близько 14 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_4, не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21110» (державний номерний знак НОМЕР_1), що належить його батьку ОСОБА_2, рухаючись зі швидкістю 100 км/год., в межах населеного пункту, по вулиці Кірова в місті Бровари Київської області у напрямку до міста Прилуки, порушуючи численні вимоги Правил дорожнього руху України, зухвало ігноруючи права інших учасників дорожнього руху на безпеку для руху, життя і здоров'я, здійснив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем марки «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням її чоловіка ОСОБА_5, в результаті чого пасажир, що знаходився у салоні автомобіля «ВАЗ-21110» (державний номерний знак НОМЕР_1) - ОСОБА_6, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а належний їй автомобіль «Аudi Q7», державний номерний знак А1 0045 ЕК, зазнав механічних пошкоджень.

По факту даної події було відкрито кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2016 року.

В ході розслідування кримінального провадження повністю доведена вина водія ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху України та у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування, на підставі постанови слідчого від 20.01.2016 року про призначення судово-автотоварознавчої експертизи 29 січня 2016 року було проведено дану експертизу ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», якою визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті ДТП, що сталась 15 січня 2016 року.

Згідно даного висновку дійсна ринкова вартість належного позивачу автомобіля станом на 15 січня 2016 року становить 1 293 906 грн. 04 коп., втрата товарної вартості автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження внаслідок ДТП 15 січня 2016 року, становить 36 778 грн. 81 коп., вартість відновлювального ремонту даного автомобіля, на дату проведення експертизи, становить 165 570 грн. 66 коп.

Загалом майнова шкода, завдана власнику автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 202 349 грн. 47 коп.

Обвинувальний акт щодо відповідача направлений до суду.

03 березня 2016 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було закрито на підставі ст.ст.44. 46 КК України з нереабілітуючих підстав.

Під час розгляду в Броварському міськрайонному суді Київської області цивільної справи №361/3466/16-ц за її позовом до водія ОСОБА_4 з'ясовано, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21110», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5265059 від 30.09.2015 року страховиком - ПрАТ СК «Галицька», після чого дана страхова компанія була залучена до участі в справі в якості співвідповідача та позивачем їй було направлено заяву від 31 серпня 2016 року про страхове відшкодування, яка була отримана даною страховою компанією 16 вересня 2016 року, якою ні відповіді, ні огляду транспортного засобу, ні інших дій не надано та не здійснено.

Після подачі відповідачем ОСОБА_4 до суду полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АЕ/5265059 від 30.09.2015 року було з'ясовано, що страхувальником за даним полісом є ОСОБА_2, який при укладенні договору скористався пенсійним посвідченням №417 від 07.07.1999 року та отримав пільгу.

Тому просила суд стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 202 349 грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2023 грн. 50 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 60704 грн. 84 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 141644 грн. 63 коп.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 607 грн. 05 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1416 грн. 45 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ухвалення нового рішення, яким звільнити ОСОБА_2 від відповідальності за заподіяну шкоду, завдану його автомобілем під керуванням його сина ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходи з того, що на момент скоєння ДТП відповідач ОСОБА_4 без достатньої правової підстави керував транспортним засобом зі згоди відповідача ОСОБА_2, що вказує на недбалість власника автомобіля.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам повністю відповідає по суті відшкодування матеріальної шкоди як власником автомобіля так і водієм.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

В суді першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4 посвідчення водія не має, під час ДТП не мав при собі ні полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ-21110», державний номерний знак НОМЕР_1, яким він керував і що належить його батькові ОСОБА_2

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року, 15 січня 2016 року близько 14 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_4 не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21110» (державний номерний знак НОМЕР_1), що належить його батьку - відповідачу ОСОБА_2, рухаючись зі швидкістю 100 км/год., в межах населеного пункту, по вулиці Кірова в м.Бровари Київської області у напрямку до м.Прилуки здійснив зіткнення з належним позивачу ОСОБА_3 на праві власності автомобілем марки «Аudi Q7», 2014 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_2) під керуванням її чоловіка - ОСОБА_5, в результаті чого пасажир, що знаходився у салоні автомобіля «ВАЗ-21110», (державний номерний знак НОМЕР_1) - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а належний їй автомобіль «Аudi Q7» (д.н.з. А1 0045 ЕК) зазнав механічних пошкоджень (а.с.5-6).

По факту даної події було відкрито кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 16.01.2016 року.

Вищезазначеною ухвалою суду вина відповідача ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху України та у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.286 КК України, була встановлена, кримінальне провадження закрито на підставі ст.ст.44, 46 КК України, а його звільнено від кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого від 20.01.2016 року про призначення судово-втотоварознавчої експертизи 29 січня 2016 року було проведено дану експертизу ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», якою визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті ДТП, що сталась 15 січня 2016 року (а.с.37-38).

Згідно з даним висновком дійсна ринкова вартість належного позивачу автомобіля станом на 15 січня 2016 року становить 1 293 906 грн. 04 коп., втрата товарної вартості автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження внаслідок ДТП 15 січня 2016 року становить 36 778 грн. 81 коп., вартість відновлювального ремонту даного автомобіля на дату проведення експертизи становить 165 570 грн. 66 коп.

Загалом майнова шкода завдана власнику автомобіля «Аudi Q7», 2014 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_2) становить 202 349 грн. 47 коп. (а.с.7-36).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2016 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі ст.38 КУпАП провадження по адміністративній справі закрито через закінчення строку протягом якого може бути накладене адміністративне стягнення (а.с.51).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-21110» (д.н.з.НОМЕР_1) ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ СК «Галицька» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АЕ/5265059 від 30.09.2015 року (а.с.73).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

31 серпня 2016 року позивачем ОСОБА_3 ПрАТ СК «Галицька» було направлено заяву про страхове відшкодування (а.с.74-75).

31 жовтня 2016 року позивачем ОСОБА_3 МТСБУ було направлено заяву про страхове відшкодування (а.с.105).

Відповідно до листа МТСБУ №3/1-05/30340 від 17 листопада 2016 року, згідно інформації отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки ВАЗ з державним номерним знаком 484-68 КК був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ 5265059, виданий страховою компанією ПрАТ СК «Галицька».

Згідно з п.1.4 ст.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що у відповідача ОСОБА_4 на момент скоєння ДТП був відсутній договір страхування, а згідно ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року у нього було відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АЕ/5265059 від 30.09.2015 року страхувальником даного полісу є відповідач ОСОБА_2, він є пільговим, забезпеченим транспортним засобом вказаного договору є автомобіль марки «ВАЗ-21110», державний номерний знак НОМЕР_1, при умові відповідно до п.1.7 ст.1 та ст.5 ЗУ №1961-ІV його експлуатації страхувальником.

Відповідно до п.1.7 ст.1 та ст.5 ЗУ №1961-ІV під забезпеченим транспортним засобом розуміється транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Отже, на час скоєння ДТП, що мала місце 15 січня 2016 року о 14 год. 30 хв. по вулиці Кірова в місті Бровари Київської області, автомобіль «ВАЗ-21110», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував відповідач ОСОБА_4, не був забезпеченим транспортним засобом, оскільки відповідач керував ним неправомірно, а тому цивільно-правова відповідальність відповідача в ПрАТ СК «Галицька» не була застрахована.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 належить автомобіль «ВАЗ-21110», державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться в гаражі в гаражному кооперативі. Його син - відповідач ОСОБА_4 має доступ до автомобіля, знає де знаходяться ключі від машини і оскільки останній є автослюсарем і разом з друзями час від часу ремонтує там автомобілі, а відповідач ОСОБА_2 дозволяв сину лише брати автомобіль для того, щоб виїхати та заїхати до гаражу.

В силу дії частини 4 ст.1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п.2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дозволив своєму сину відповідачу ОСОБА_4 взяти автомобіль «ВАЗ-21110» (д.н.з.НОМЕР_1) вивезти сміття, знаючи при цьому, що останній був позбавлений права керувати транспортним засобом, та не передавши йому реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент скоєння ДТП відповідач ОСОБА_4 без достатньої правової підстави керував транспортним засобом зі згоди відповідача ОСОБА_2, що вказує на недбалість власника автомобіля.

Також зважаючи на визначення ступеня вини у діях кожного з відповідачів, взявши до уваги вищевказані істотні обставини, врахувавши неправомірні дії власника транспортного засобу, суд дійшов вірного висновку про такий порядок розподілу часток відшкодування завданої матеріальної шкоди, а саме: 70% - з ОСОБА_2 та 30% з ОСОБА_4, що відповідно становить 141644 грн. 63 коп. та 60704 грн. 84 коп.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення у зазначеній частині не вбачається, оскільки висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими.

Однак не можна погодитись з висновками суду першої інстанції у частині стягнення судового збору з ОСОБА_2

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та стягуючи з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1416 грн. 45 коп., суд не звернув уваги на ту обставину, що останній є інвалідом II групи (т.1 а.с.165).

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Враховуючи викладене, оскільки це залишилося поза увагою суду першої інстанції, який не дотримався норм процесуального права при розгляді справи у частині вирішення питання щодо судових витрат, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення з покладення обов'язку по їх сплаті на державу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_4 та компенсацію їх за рахунок держави.

Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_7 сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. який підлягає поверненню, оскільки відповідач звільнений від його сплати відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1416 грн. 45 коп. і в цій частині ухвалення нового рішення, яким розмір судових витрат ОСОБА_3 в сумі 1416 грн. 45 коп. компенсувати за рахунок держави.

У решті рішення суду залишити без змін.

Також слід зобовязати Головне Управління ДКСУ у Київській області повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 704 грн. та повернути ОСОБА_2 оригінал квитанції №52 від 8 серпня 2107 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1416 грн. 45 коп. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким розмір судових витрат ОСОБА_3 в сумі 1416 грн. 45 коп. компенсувати за рахунок держави.

У решті рішення суду залишити без змін.

Зобовязати Головне Управління ДКСУ у Київській області повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 704 грн.

Оригінал квитанції №52 від 8 серпня 2107 року повернути ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: С.В. Лівінський

ОСОБА_8