Провадження 2/235/1235/17
Справа 235/2385/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді судді Філь О.Є.

при секретарі Придворовій В.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника Красноармійської місцевої прокуратури Рудь К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, третя особа Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення суми та відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 22.05.2017 року звернувся до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, третя особа Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення суми та відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями органу державної влади.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19 січня 2010 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області була винесена Постанова, відповідно до якої його позовні вимоги до управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії були задоволені частково. Зазначеною постановою суд зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську здійснити йому перерахунок та виплату пенсії, як інваліду третьої групи захворювання та інвалідність якого пов'язана з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно зі ст. 49,50 ч.4 ст.54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007 року.

Але впродовж всього часу з дня винесення постанови Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії не виконало. В подальшому він отримав відповідь, з якої дізнався, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-83/2010 від 31.08.2011 року знищено за закінченням строку зберігання.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2016 року його позовні вимоги щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа № 2-а-83/2010 до виконання було задоволено. При цьому було видано дублікат виконавчого листа № 2а-83/2010 наступного змісту: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та виплатити йому, як інваліду третьої групи захворювання та інвалідність, якого пов'язано з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007року»

19 серпня 2016 року Красноармійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, було проведено нарахування пенсії відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007 року в сумі 23 877,30 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 30 коп.)

У виплаті вищезазначеної грошової суми заявнику було відмовлено, оскільки згідно Постанови КМУ від 06.07.2011 року ця виплата передбачена за рахунок коштів Державного бюджету, яка повинна бути перерахована Управлінням Державної казначейської служби в м. Покровську Донецької області до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Станом на теперішній час відсутність на рахунках Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську коштів для виплати присудженої суми унеможливлює виконання державним виконавцем зазначеного судового рішення.

В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з зазначеним позовоми, в якому просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь з відповідача Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області грошову суму у розмірі 23887,30 грн., як суму перерахованої пенсії, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь з відповідача Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області грошову суму у розмірі 56922,03 грн., як інфляційні витрати, грошову суму в розмірі 6809,85 грн., як 3% річних, а всього грошову суму у розмірі 63731,88 грн.. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казенначейської служби; стягнути солідарно на його користь з відповідачів Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області та Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби грошову суму у розмірі 60000,00 грню в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволені в повному обсязі.

Представник відповідача Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволені в повному обсязі, посилаючись на

Представник третьої особи Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що 19 січня 2010 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області була винесена Постанова, відповідно до якої його позовні вимоги до управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії були задоволені частково. Зазначеною постановою суд зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську здійснити йому перерахунок та виплату пенсії, як інваліду третьої групи захворювання та інвалідність якого пов'язана з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно зі ст. 49,50 ч.4 ст.54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 серпня 2011 року постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2010 року була залишена без змін.

Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист 31.08.2011 року, строк пред'явлення до виконання 03.08.2012 року.

Постановою заступника начальника відділу ДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 23.11.2011 року закінчено виконавче провадження з примусового викоання виконавчого на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення виконано в повному обсязі (а.с. 24).

Красноармійське об'єднане управління Пенсійного Фонду України листом від 19.08.2016 року ОСОБА_1 повідомило, що на вик4онання постанов та ухвал судів на виплатний період січня 2012 року проведено нарахування його пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону «Украхни «прпо статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорн6обильської катастрофи» за період з 01.11.2006 року по 21.11.2007 року в сумі 23877,30 грн. (а.с. 25-26).

В подальшому позивач 31.05.2016 року отримав відповідь начальника відділу ДВС Красноармійського МРУЮ за № 15457, з якої дізнався, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-83/2010 від 31.08.2011 року знищено за закінченням строку зберігання (а.с. 43).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2016 року (справа № 235/5645/16а) його позовні вимоги щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа № 2-а-83/2010 до виконання було задоволено. При цьому було видано дублікат виконавчого листа № 2а-83/2010 наступного змісту: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та виплатити йому, як інваліду третьої групи захворювання та інвалідність, якого пов'язано з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007року» (а.с. 17-19).

19 серпня 2016 року Красноармійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, було проведено нарахування пенсії відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 листопада 2006 року по 21 листопада 2007 року в сумі 23 877,30 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 30 коп.)

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2017 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2010 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, змінено спосіб і порядок виконання постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2010 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії і встановити, що вона повинна бути виконана шляхом стягнення з Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 23877,30 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 30 коп.) за рахунок коштів Державного бюджету України. Ухвала набрала законної сили 07.09.2017 року (а.с. 82-83).

13.10.2017 року за № 3-16/806 Управляння державної казначейської служби у м. Покровську Донецької області на виконання підпункту ! пункту 47 Порядку викоаннян рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників, що затверджений постновою КМУ № 845 від 03.08.2011 року, та підпункту 1.3 пінкту 1 нак4азу Державної казначейської служби України № 295 від 19.04.2015 року «Про здійснення безспірного списання ькощтів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» направило начальнику Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на опрацювання документи щодо виконання судового рішення по справі № 235/5445/16-а на користь ОСОБА_1 (а.с. 93-94).

Пенсійні виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі і ті, розмір яких встановлено на виконання судових рішень, здійснюється в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України (№ 1210 від 23.11.2011 р. "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового заобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Як вбачається із правової позиції, висловленої під час розгляду справи №6-2759цс15,

викладеної у постанові ВСУ від 20.01.2016 року, - правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані ЗУ "Про виконавче провадження", до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Згідно зі статтею 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 Бюджетного кодексу України органи ПФУ є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети ПФУ на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь затверджуються бюджети територіальних управлінь.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є недопустимим.

Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що матеріальна та моральна шкода на його думку були завдані йому з боку Управління Державної казначейської служби в результаті неперерахування третій особі (Красноармійському ОУПФУ) нарахованих сум пенсійних виплат позивача за період з 01.11.2006 по 21.11.2007 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що у будь-якому випадку завдана рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади шкода відшкодовується лише при незаконності таких рішень, дій або бездіяльності.

Але дії Управління Державної казначейської служби щодо неперерахування третій особі нарахованих сум пенсійних виплат позивача у розмірі 23 887,30 грн. є законними за наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 Положення про Державну казначейську службу України, що затв. Постановою КМУ №215 від 15.04.2015 (далі - Положення про ДКСУ) Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з підпунктом другим пункту четвертого Положення про ДКСУ Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема:

- здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів;

- здійснює розподіл бюджетних коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, між місцевими бюджетами, а також між загальним та спеціальним фондами бюджету відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і їх перерахування відповідно до законодавства;

- проводить відповідні розрахунки між державним та місцевими бюджетами, між місцевими бюджетами, а також між учасниками бюджетного процесу та суб'єктами господарювання;

- здійснює платежі за дорученнями розпорядників та одержувачів бюджетних коштів відповідно до законодавства, в тому числі платежі, пов'язані з виконанням зобов'язань, взятих під державні та місцеві гарантії.

При цьому у відповідності до п. 8 ч. І ст.7 Бюджетного Кодексу України бюджетна система України грунтується на принципах, зокрема, цільового : користання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, означені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

З вказаним узгоджуються й положення ч. І ст. 23 Бюджетного Кодексу України, за якою будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет країни.

Частина друга зазначеної статті Бюджетного ;Кодексу України зазначає, що бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) порядку, визначеному цим Кодексом.

Пункт 8 статті 1 Бюджетного Кодексу України розкриває поняття бюджетного призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом то Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Пункту 18 ст. 1 Бюджетного Кодексу України зазначає, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу гримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Частиною першою статті 22 Бюджетного Кодексу України вказано, що для здійснення програм та заходів, осі реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються тозпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних оштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 БК України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; Міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація країни, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Таким чином, усі операції з Державного бюджету України здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та наданих головним розпорядникам бюджетних коштів.

Видатки з Державного бюджету України за бюджетними призначеннями Пенсійному фонду України, встановлені законами України «Про Державний лоджет України» на 2006-2017 роки в частині фінансового забезпечення виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, здійснені у повному обсязі.

У відповідності до п. З ч. І ст. 72 Закону України №1058-IV від .9.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» джерелами формування коштів Пенсійного фонду є, зокрема, кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст.72 Закону 1058 кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

На підставі викладеного суд встановив, що дії Управління ДКСУ щодо фінансування видатків з Державного бюджету України на здійснення пенсійних програм на протязі 2006-2007 років, є законними, що у свою чергу виключає відповідальність за спричинену позивачеві шкоду.

Також є необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області та Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби грошову суму у розмірі 60000,00 грню в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні докази того, що внаслідок протиправних дій відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: