АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1218/17 Справа № 199/9582/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року по справі за позовом приватного підприємства «Лікоіл-Тракт» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області, Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області, ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації права власності на рухоме майно та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року приватне підприємство «Лікоіл-Трак» (далі ПП «Лікоіл-Трак») звернулось до суду з уточненим позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі ОСОБА_5В.), ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації права власності на рухоме майно та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що ПП «Лікоіл-Трак» належав автомобіль марки PORSHЕ CAYENNE, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова WIN WP 1AA29 P98 LA21466, колір білий, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 250697 від 05 червня 2008 року.

Вказували, що в 2013 році до них звернувся ОСОБА_2 з проханням продати йому цей автомобіль та вони прийняли рішення про продаж вказаного автомобіля, для чого автомобіль було знято з обліку та доручено директору ОСОБА_6 оформити всі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу.

Зазначали, що після оформлення документів між ПП «Лікоіл-Трак» (продавцем), від імені якого діяв директор ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_3 (виконавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) був укладений договір про надання послуг з виписки довідки про рахунок, відповідно до якої ОСОБА_2 придбав автомобіль за 300.000 грн., а ФОП ОСОБА_3 оформив довідку-рахунок серії ВІА 185849 від 13 лютого 2014 року на підставі якої ОСОБА_2 зареєстрував автомобіль в УДАІ УМВС в Полтавській області.

Посилаючись на те, що договір є недійсним, так як покупець його умови не виконав, грошові кошти у сумі 300.000 грн. на рахунок позивача не перерахував, а повноваження директора ОСОБА_6 на час вчинення договору купівлі-продажу взагалі припинилися у звязку з звільненням і він не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому просили суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення власника ПП «Лікоіл-Трак» №02/2013 від 02 вересня 2013 року ОСОБА_4 про зняття з обліку підприємства автомобіля марки PORSHЕ CAYENNE, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, № кузова WIN WP 1AA29 P98 LA21466, колір білий; визнати недійсною довіреність ПП «Лікоіл-Трак» від 11 лютого 2014 року про надання права ОСОБА_6 знімати з обліку та продавати автомобіль, підписану ОСОБА_6; визнати недійсним договір №185849 від 13 лютого 2014 року про надання послуг з виписки довідки-рахунку, укладеного між ПП «Лікоіл Трак», ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про продаж автомобіля; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та оформлений довідкою-рахунком серії ВІА №185849 від 13 лютого 2014 року на імя ОСОБА_2; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на автомобіль в компютерній базі даних Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області; зобовязати ОСОБА_2 повернути ПП «ЛікоілТрак» автомобіль, ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року позовні вимоги ПП «Лікоіл-Трак» задоволені частково. Визнано недійсною довіреність ПП «Лікоіл-Трак» від 11 лютого 2014 року про надання права ОСОБА_6 знімати з обліку та продавати автомобіль марки PORSHЕ CAYENNE, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, № кузова WIN WP 1AA29 P98 LA21466, колір білий, підписану ОСОБА_6 Визнано недійсним договір №185849 від 13 лютого 2014 року про надання послуг з виписки довідки-рахунку, укладеного між ПП «ЛікоілТрак», ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про продаж автомобіля з моменту його вчинення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА №185849 від 13 лютого 2014 року на імя ОСОБА_2 Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на автомобіль в компютерній базі даних Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області. Зобовязано ОСОБА_2 повернути ПП «ЛікоілТрак» автомобіль, ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року скасувати та закрити провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 250697 від 05 червня 2008 року, ПП «Лікоіл-Трак» належав автомобіль марки PORSHЕ CAYENNE, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, № кузова WIN WP 1AA29 P98 LA21466, колір білий (т.1 а.с.31).

02 вересня 2013 року позивач, в особі власника (засновника) ОСОБА_4, прийняв рішення №02/2013 про зняття з обліку підприємства автотранспорт, серед яких зазначений автомобіль легковий-універсал-В PORSHЕ CAYENNE WIN WP1AA29P98LA21466 за номером АЕ 7787 ВК, для його подальшого продажу, та надав директору підприємства ПП «Лікоіл-Трак» ОСОБА_6 повноваження на здійснення усіх необхідних дій з оформлення документів (т.1 а.с.11,40).

11 лютого 2014 року ОСОБА_6 видав на своє імя довіреність, якою уповноважив себе зняти з обліку та продати транспорті засоби, серед яких зазначений легковий-універсал-В PORSHЕ CAYENNE WIN WP1AA29P98LA21466 за номером АЕ 7787 ВК (т.1 а.с.36).

13 лютого 2014 року між виконавцем ФОП ОСОБА_3 та продавцем ПП «Лікоіл-Трак» в особі ОСОБА_6, а також покупцем ОСОБА_2 укладений договір №185849 про надання послуг з виписки довідки-рахунку, відповідно до якого продавець (ПП «Лікоіл-Трак») доручив виконавцю (ФОП ОСОБА_3В.) оформити та видати довідку-рахунок покупцеві (ОСОБА_2М.) на транспортний засіб, що продається, який належить продавцеві на праві власності, а покупець зобовязується оплатити та прийняти транспортний засіб марки PORSHЕ CAYENNE, рік випуску 2008, № кузова WIN WP1AA29P98LA21466, серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 861796 (а.с.34,35).

Ціна транспортного засобу 300.000 грн.

13 лютого 2014 року ФОП ОСОБА_3 оформив довідку-рахунок серії ВІА 185849, на підставі якої ОСОБА_2 зареєстрував автомобіль в УДАІ УМВС в Полтавській області (а.с.33).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПП «Лікоіл-Трак», суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору про надання послуг з виписки довідки про рахунок, укладеного між ФОП ОСОБА_3, директором ПП «Лікоіл-Трак» ОСОБА_6 та ОСОБА_2, у ОСОБА_6, як представника ПП «Лікоіл-Трак», не було необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому вважав його недійсним з моменту його вчинення.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст.658 ЦК України).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-605цс16, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ПП «Лікоіл-Трак» не довів належними та допустимими доказами правових підстав свого позову.

Так позивачем не доведено, що на час вчинення спірних правочинів ОСОБА_6 був звільнений із займаної ним посади та не мав правових підстав для вчинення правочинів.

До наказу про звільнення ОСОБА_6 з посади директора з 08 серпня 2011 року (т.1 а.с.78) колегія суддів відноситься критично та наголошує на тому, що навіть позовна заява підприємства від 21 грудня 2015 року (т.1 а.с.1-5) була підписана ОСОБА_6

Подаючи 23 травня 2016 року до суду уточнену позовну заяву у звязку із залученням до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 (засновника ПП «Лікоіл-Трак»), позивач лише змінив позовні вимоги (т.1 а.с.103-109).

Також в матеріалах справи міститься копія довіреності ПП «ЛікоілТрак» від 08 листопада 2015 року про уповноваження ОСОБА_7 бути представником підприємства, яка також підписана ОСОБА_6 (т.1 а.с.65).

З відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також вбачається, що керівником підприємства з 21 травня 2010 року є саме ОСОБА_6

Тобто навіть на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції до реєстру не внесено відомостей стосовно його звільнення з посади директора.

Будь-яких даних стовно припинення його повноважень до реєстру не внесено.

Факт підробки підпису ОСОБА_4 ОСОБА_6 в рішенні власника №02/2013 від 02 вересня 2013 року, на підставі якого було знято з обліку підприємства спірний автомобіль та надано ОСОБА_6 усіх повноважень з його продажу, також є не доведеним.

Згідно ст.ст.143,144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання про призначення експертизи з метою встановлення автентичності підпису в рішенні власника №02/2013 від 02 вересня 2013 року позивачем під час розгляду справи не ставилося, в цій частині позову ПП «Лікоіл-Трак» було відмовлено і підприємством рішення в цій частині не оскаржувалося.

Крім того, позивачем є недоведеним факт того, що у підприємства не було намірів відчужувати спірний транспортний засіб.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 до цього часу не розрахувався в підприємством за придбаний ним автомобіль, не можуть слугувати підставою для визнання договору недійсним, оскільки дане питання повинно вирішуватися в іншому порядку.

Пояснення представника ПП «Лікоіл-Трак» в судовому засіданні апеляційного суду, що оскаржуване рішення на даний час виконано ОСОБА_2 добровільно, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки рішення суду, яке не набрало чинності та знаходиться на розгляді в апеляційному суді не підлягає виконанню. Крім того, ОСОБА_2 заперечував про добровільне виконання рішення суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог у звязку з їх недоведеністю, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову приватного підприємства «Лікоіл-Тракт» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області, Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області, ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації права власності на рухоме майно та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_8