Cправа №549/429/17
Провадження№2/549/166/17
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2017 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Крєпкий С.І.

при секретарі Якубовській Т.О.

за участю осіб, які беруть участь у справі

позивача ОСОБА_1

представників позивача

ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом який мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_6, який помер 03.10.2016.

20 грудня 2004 року померла їх мати - ОСОБА_7, яка на день смерті була зареєстрована по вул.Мележика.,38 в с.Білоусівка Чорнухинського району і проживала разом із сином ОСОБА_6, який відповідно до ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

До складу спадкового майна входять земельна ділянка, площею 6,56 га належна ОСОБА_7 та земельна ділянка площею 6,56 га, належна ОСОБА_6, які розташовані на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Посилаючись на те, що вона вчасно прийняла спадщину, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно не може в звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів, просила визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно.

Позивач та її представники, в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Крім того позивач пояснила, що в звязку з хворобою матері вона у вересні 2004 року забрала її до себе в м.Карлівку на осінньо-зимовий період. У грудні 2004 року мати померла в м.Карлівка. Сплачений при подачі позову суму судового збору просила з відповідача не стягувати.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечувала, оскільки спадкоємець ОСОБА_6 в силу ст.ст.1270,1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину.

Звертає увагу, що відповідно до довідки Білоусівської сільської ради від 22.02.2017 №02-25/30 ОСОБА_8 була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сином ОСОБА_6, але за даною адресою не проживала.

Посилаючись на ст.29 ЦК України, абз.3,4,6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільне місце проживання в Україні», Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, вважає, що факт реєстрації не можна розцінювати як факт постійного проживання, тому вважає недоведеним те, що ОСОБА_6 відповідно до ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_4 крім зазначеного пояснив, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживав, а перебував у місцях позбавлення волі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві.

Частиною 3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом закону зволікання з виконанням обовязків, передбачених ч.1 ст.1297 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання, не позбавляє спадкоємця права на спадщину

Судом встановлено, що 20.12.2004 р. в м.Карлівка Полтавської області померла мати позивача ОСОБА_7, яка на день смерті була зареєстрована з її сином ОСОБА_6 по вул.Мележика,38 в с.Білоусівка Чорнухинського району. (а.с.7, 17,59).

03 жовтня 2016 року помер рідний брат позивача ОСОБА_6 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на земельні ділянки (пай) розміром 6,56 га, 6,56 га, розташовані на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району.

Як вбачається з копій державних актів на право приватної власності на землю серії Р1 №537869 від 30.03.2001 р., Р1 №527870 від 30.03.2001 р., ОСОБА_7 і ОСОБА_6 передано земельні ділянки площею 6,56 га і 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с.13,14).

Як вбачається з копій державних актів на право приватної власності на землю та інформації відділу у Чорнухинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про грошову оцінку земельної ділянки, вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія РІ 527870 від 25.04.2001 року, рішенням Білоусівської сільської ради Чорнухинського району від 30.03.2001 року ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку (пай) площею 6,56 га, кадастровий номер :00:028:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району (а.с.14,19).

ОСОБА_6 рішенням Білоусівської сільської ради Чорнухинського району від 30.03.2001 року, передано у власність земельну ділянку (пай) площею 6,56 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія РІ 527869 від 25.04.2001 року (а.с.13,20).

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори після померлого брата, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки (а.с.16, 21, 56).

Відповідно до акту, складеному Карлівською міською радою, ОСОБА_7 проживала у доньки ОСОБА_9, позивача у справі, в період часу з 01.09.2004 по 20.12.2004 АДРЕСА_1, що узгоджується з її поясненнями (а.с.33).

Разом з тим доказів про те, що місце проживання ОСОБА_7, а також ОСОБА_6 по вул.Мележика, 38 в с.Білоусівка не було її постійним місцем проживання, представниками відповідача не надано.

При цьому необхідно зазначити, що місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, не є постійним місцем проживання.

Таким чином померлий ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_7, тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7, але не оформив своїх спадкових прав.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за законом на все майно померлого ОСОБА_6, який безпосередньо проживав разом з матірю ОСОБА_7 і є таким, що прийняв спадщину після її смерті,- однак оформити право власності на вказану земельні ділянки не може з причин відсутності правовстановлюючих документів, що і стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на спадкове майно, іншим шляхом, ніж через суд, вона не може захистити своє право на спадкове майно, тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1261, 1262, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.10,11, 57, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 03 жовтня 2016 року брата ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавській області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №527869, виданого на підставі рішення Білоусівської сільської ради Чорнухинського району від 30.03.2001.

3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності, в порядку спадкування за законом після смерті 03 жовтня 2016 року брата ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:028:0068, розташовану на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавській області, що належала померлій 20 грудня 2004 року ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №527870, виданого на підставі рішення Білоусівської сільської ради Чорнухинського району від 30.03.2001, успадковану після її смерті ОСОБА_6.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлене у повному обсязі 13 жовтня 2017 року.

Суддя