АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 662/820/17 Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Номер провадження №22-ц/791/1799/2017 р. Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року жовтня місяця 26 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Новотроїцького житлово-комунального підприємства на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Новотроїцького житлово-комунального підприємства про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що наказом відповідача від 03.05.2017 року її звільнено з посади економіста за прогули, а саме, за відсутність на роботі з 18.04.2017 р. по 03.05.2017 р. Вважає звільнення незаконним, оскільки вона у цей час хворіла, що підтверджується довідкою ЛКК.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №44-к від 08.05.2017 року про звільнення ОСОБА_5 з посади економіста з планування Новотроїцького ЖКП та поновлено її на роботі з 08.05.2017 року. Стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9930,80 грн. та понесені позивачкою витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

В апеляційній скарзі Новотроїцький ЖКП просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що єдиним документом, який підтверджує непрацездатність особи є листок непрацездатності, а не будь-який інший документ. Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що районним судом неправильно визначена сума витрат на правову допомогу, які підлягали відшкодуванню на користь позивачки.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

За приписами ст.149 КЗпП України при обранні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Судом установлено, що ОСОБА_5 прийнята на роботу 03.06.2011 року на посаду бухгалтера Новотроїцького ЖКП. 01.09.2016 року вона була переведена на посаду економіста з планування на підставі наказу Новотроїцького ЖКП №56-к від 01.09.2016 року. Також вона суміщала роботу касира, що не заперечується сторонами. З 18.04.2017 року по 03.05.2017 року позивачка була відсутня на роботі. 08.05.2017 року вона надала адміністрації довідку ЛКК, яка підтверджувала знаходження її на амбулаторному лікуванні в період з 18.04.2017 року по 03.05.2017 року. Однак, за наказом №44 від 08 травня 2017 року ОСОБА_5 звільнено з посади з 08 травня 2017 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогул - відсутність на роботі з 18.04.2017 року по 03.05.2017 року без поважних причин.

З пояснень головного бухгалтера Новотроїцького ЖКП ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_5 18.04.2017 року попередила керівництво про те, що вона захворіла, після чого вона передала касу та пішла до лікарні. Візуально її хворобливий стан проявлявся у почервонінні очей.

Відповідачем щоденно, починаючи з 18.04.2017 року (день, коли вона повідомила, що захворіла і пішла в лікарню) складались акти про відсутність ОСОБА_5 на роботі без поважних причин.

Той факт, що позивачка в період з 18.04.2017 року по 03.05.2017 року дійсно хворіла підтверджується поясненнями свідків - лікарів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, до яких вона 18.04.2017 року зверталась на прийом, а також записами в амбулаторній картці хворої. Листок непрацездатності їй не було відкрито у день звернення, так як лікар ОСОБА_7 спитала у ОСОБА_5 про нього, коли остання виходила з кабінету. ОСОБА_7 припускає, що оскільки у ОСОБА_5 було ускладнення хвороби у вигляді погіршення слуху, вона могла не розчути питання, а тому й не підтвердила необхідність видачі їй листка непрацездатності. Крім того, вона направила її до лікаря-отолоринголога та до сімейного лікаря, тому припускала, що листок непрацездатності міг видати хтось із цих лікарів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що визначальним фактором при вирішенні питання законності звільнення працівника є зясування поважності причин відсутності його на роботі. У даному випадку суд вважав, що у роботодавця не було підстав розцінювати відсутність позивачки на роботі як прогул, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 була впевнена, що їй буде відкрито листок непрацездатності. Оскільки поважність причин відсутності позивачки на роботі підтверджена наявними у справі доказами, суд вважав її звільнення безпідставним.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується та вважає, що ОСОБА_5 була відсутньою на роботі з поважних причин і підстав для застосування такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення, як звільнення позивачки з роботи у адміністрації Новотроїцького житлово-комунального підприємства не було, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що тимчасова непрацездатність працюючої особи повинна бути підтверджена лише листком непрацездатності висновок суду не спростовують, оскільки у даному спорі зясуванню, в першу чергу, підлягало питання поважності причини відсутності позивачки на роботі. Сторони у справі, на підтвердження або спростування своє позиції, могли надавати суду будь-які належні та допустимі докази.

Не може бути взято до уваги й посилання апелянта на зміст довідки ЛКК №540, де зазначено про відсутність підстав для видачі ОСОБА_5 листка непрацездатності, оскільки зазначені вище лікарі, а також завідувач поліклінікою ОСОБА_10 під час слухання справи в суді першої інстанції пояснили цей запис тим, що питання про листок непрацездатності позивачкою у перший день захворювання поставлено не було, а заднім числом лікарняний лист виданий бути не може.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апелянта на допущене районним судом порушення норм матеріального права при вирішенні питання про відшкодування позивачці понесених нею витрат на правову допомогу.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на 1 січня календарного року.

Суд першої інстанції на зазначене положення закону не звернув уваги і, обраховуючи розмір компенсації позивачці витрат на правову допомогу, виходив не з прожиткового мінімуму (1600 грн.), а із встановленої законом мінімальної заробітної плати (3200 грн.)

За цих обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню на користь позивачки в розмірі 2500 грн. (40х100:1600).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру судових витрат.

Керуючись статтями 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Новотроїцького житлово-комунального підприємства задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року в частині розміру стягнутих з Новотроїцького житлово-комунального підприємства на користь ОСОБА_5 судових витрат змінити, зменшивши їх до 2500 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 30 жовтня 2017 року

Рішення набрало законної сили 26 жовтня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4