Справа № 2-674/11
Провадження №6/405/60/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі - Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому поданнястаршого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_2 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, до виконання ним зобовязань за судовим рішенням, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 31707792 з примусового виконаннявиконавчого листа № 2-674/11 від 31.01.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року у розмірі 338491,96 доларів США, що відносно гривні еквівалентно 2685832,15 грн., стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року, а саме по пені у розмірі 819211,18 грн., з яких 700769,84 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 118441,34 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Виконавче провадження за зазначеним вище виконавчим документом було відкрите на підставі заяви стягувача постановою державного виконавця від 16.03.2012 року. Крім того, постановою державного виконавця від 16.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем для встановлення належних боржнику коштів та майна було направлено запити до реєструючих органів. За результатами отриманих відповідей - автотранспорт та сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстровані, за боржником зареєстроване право власності на нерухоме майно - земельну ділянку за адресою: вул. Десантників, 92, м. Кропивницький (Кіровоград), загальною площею 13146,90 кв.м.

19.06.2012 року державним виконавцем за вказаною адресою було проведено виконавчі дії щодо опису й арешту майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1815,4 кв.м., розташованої на земельній ділянці загальною площею 13146,90 кв.м. Арештоване майно, є предметом іпотеки, іпотекодержателем якого є ПАТ «Перший Інвестиційний банк».

Акт опису й арешту майна боржником було оскаржено в судовому порядку, шляхом звернення з відповідною скаргою. За результатами судового розгляду в суді першої інстанції та перегляду судового рішення місцевого суду судом апеляційної інстанції у задоволенні скарги ОСОБА_2 було відмовлено.

Відповідно до довідки ОКП «КООБТІ» від 14.06.2012 року ОСОБА_2 самочинно побудовано склад літ. «Б» та проведено перепланування приміщення літ. «А», після чого загальна площа нерухомого майна склала 2011,40 кв.м., у звязку з чим державним виконавцем 10.04.2013 року повторно було проведено виконавчі дії щодо опису й арешту майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 2011,40 кв.м.

Крім того, 10.04.2013 року виконавцем було винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Експертом суб'єктом оціночної діяльності надано висновок про ринкову вартість арештованого майна вартість якого склала 2755000,00 грн. З вартістю арештованого майна ознайомлено сторони виконавчого провадження.

Згідно рішення тендерної (конкурсної) комісії арештоване майно було передано на реалізацію до спеціалізованої торгівельної організації ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», якою було призначено проведення прилюдних торгів на 14.10.2013 року.

Акт опису й арешту майна від 10.04.2013 року боржником також було оскаржено в судовому порядку, шляхом звернення з відповідною скаргою. За результатами судового розгляду в суді першої інстанції та перегляду судового рішення місцевого суду судом апеляційної інстанції скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2013 року (справа № 405/9061/13-ц, провадження № 2/405/1756/13), в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПАТ «Перший інвестиційний банк», відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення з-під арешту, було зупинено продаж арештованого майна, а саме 1/2 частини комплексу будівель по вул. Десантників, 92, м. Кіровоград, яка була виділена на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2012 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2012 року, зокрема було визнано право власності за ОСОБА_3 до ОСОБА_2 по 1/2 частині спірного нерухомого майна (комплекс будівель по вул. Десантників, 92 в м. Кіровограді, загальною площею 2011,40 кв. м.). У звязку з чим, 14.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2014 року (справа № 405/9061/13-ц, провадження № 2/405/1756/13),в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про зняття арешту з 1/2 частини зазначеного вище спірного майна було відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову, а саме зупинення продажу арештованого майна - 1/2 частини комплексу будівель. Дане судове рішення, за результатами перегляді судом апеляційної інстанції 24.06.2014 року було залишено без змін. У звязку з чим, державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2014 року виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2014 року було зупинено до закінчення касаційного провадження. У звязку з чим, 12.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року рішення судів першої інстанції від 25.02.2014 року та апеляційної інстанції від 24.06.2014 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У звязку з чим, державним виконавцем 18.11.2014 року винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2015 року (справа № 405/9061/13-ц) 1/2 частину комплексу будівель по вул. Десантників, 92 в м. Кіровограді, було звільнено з-під арешту, накладеного на підставі акту опису й арешту майна від 10.04.2013 року, та скасовано заходи забезпечення позову, у вигляді заборони продажу зазначеної частини нерухомого майна.

20.03.2015 року державним виконавцем було проведено виконавчі дії щодо опису й арешту майна, а саме: 1/2 частини нежитлової будівлі по вул. Десантників, 92, в м. Кіровограді, загальною площею 2011,40 кв.м.

За результатами призначеної державним виконавцем експертизи, згідно зі звітом суб'єкта оціночної діяльності - субєкта господарювання, який за даними рецензії відповідає вимогам Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003, - ринкова вартість зазначеної вище частки майна без урахування ПДВ становить - 1700000,00 грн.

У жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо повідомлення боржника про результати визначення вартості арештованого майна.За результатами судового розгляду в суді першої інстанції та перегляду судового рішення місцевого суду судом апеляційної інстанції скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

У звязку із закінчення шести місячного строку чинності звіту про оцінку майна, державний виконавець своєю постановою від 15.02.2016 року повторно призначив проведення експертизи, за результатами якої ринкова вартість описаного та арештованого майна, без урахування ПДВ склала 1638318,00 грн., про що було повідомлено боржника. ОСОБА_2 не погодився з висновком експертизи щодо вартості майна та подав державному виконавцю 14.04.2016 року заяву, в якій просив призначити рецензування звіту про оцінку майна.

Експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання надано рецензію, призначеним постановою державного виконавця, було складено висновок, за яким ринкова вартість нерухомого майна змінилась та становить без урахування ПДВ - 1605248,00 грн., який (висновок за результатами рецензування) було 07.07.2016 року направлено сторонам виконавчого провадження.

15.07.2016 року ОСОБА_2 до Ленінського районного суду м. Кіровограда було оскаржено дії державної виконавчої служби щодо не залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для визначення вартості майна.За результатами судового розгляду в суді першої інстанції скарга ОСОБА_2 була залишена без задоволення.

У звязку із закінчення шести місячного строку чинності звіту про оцінку майна, державний виконавець своєю постановою від 10.10.2016 року вкотре призначив проведення експертизи для визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна.

Крім того, заявник старший державний виконавець Красна А.О. в поданні зазначила, що на неодноразові виклики державного виконавця (14.03.2017 р. та 21.04.2017 р.), які направлялися за адресою реєстрації ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, боржник ОСОБА_2 до відділу не з'являвся, витребувану інформацію не надавав. Заявник також вказує на те, що боржник постійно вчиняє дії, спрямовані на оскарження дій державного виконавця, повязаних з реалізацією арештованого майна, що поряд з наявністю факту бездіяльності боржника, в сукупності тягне за собою невиконання рішення суду, чим затягує та ігнорує процес примусового виконання рішення. На підставі зазначеного, державний виконавець просить судтимчасово обмежити боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним (боржником) зобовязань за рішенням суду.

Заявник старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, яка належним чином була повідомлена про час, дату та місце проведення судового розгляду справи в судове засідання не зявилась, надавши суду клопотання, зареєстроване 19.10.2017 за вх. № 24572, в якому просить розглянути справу за її відсутності.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 31707792 та матеріали цивільної справи № 2-674/11, суд вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним (боржником) зобовязань за рішенням суду, - слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

З матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, щона виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 31707792 з примусового виконання виконавчого листа № 2-674/11 від 31.01.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року у розмірі 338491,96 доларів США, що відносно гривні еквівалентно 2685832,15 грн., стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року, а саме по пені у розмірі 819211,18 грн., з яких 700769,84 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 118441,34 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, та судових витрат по справі у розмірі 1820 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 16.03.2012 року було відкрито виконавче провадження на підставі вказаного вище виконавчого документа.

Постановою старшого державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2012 року було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 (вул. Володарського, 63, м. Кіровоград, іден. код НОМЕР_1), встановлено заборонену здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2 та накладено арешт на все рухоме майно.

Згідно з актом опису й арешту майна від 20.03.2015 року державним виконавцем Красною А.О., по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-674/11, виданого 31.01.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 3506863,39 грн., в присутності двох понятих, було проведено опис майна, що належить боржнику, в ході якого було описано та накладено арешт на таке майно: 1/2 частина у складі нежитлової будівлі за адресою вул. Десантників, 92 в м. Кіровограді, загальною площею 2011,40 кв.м., розташованої на земельній ділянці загальною площею 13127,90 кв.м., що належить ОСОБА_2

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що доказів про наявність у боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 будь-якого іншого майна, окрім зазначеного вище, або доходів, за рахунок яких останній мав би можливість виконати зобовязання, покладені на нього судовим рішенням, державним виконавцем суду не надано.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 2 ст. 10 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та останній ухиляється від його виконання,шляхом постійного вчинення дій спрямованих на оскарження дій державного виконавця, повязаних з реалізацією арештованого майна.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов'язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання, покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Відповідно до абз. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, оскарження ОСОБА_2 дій та рішень органів державної виконавчої служби та її посадових осіб в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, є формою реалізацією ним (ОСОБА_2М.) наданого та гарантованого державою кожному конституційного права на судовий захист, а тому такі дії ОСОБА_2 не можуть бути розцінені, як ухилення останнього від примусового виконання судового рішення.

Крім того, державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 будь-яких доходів, за рахунок яких останній мав би можливість виконати зобовязання, покладені на нього судовим рішенням, як і не надано доказів на підтвердження вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення можливих джерел доходів ОСОБА_2 Так, державний виконавець у своєму поданні вказує на направлення запитів до реєструючих органів, зокрема, управління Держпраці в Кіровоградській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, податкових органів, з метою виявлення належних боржнику коштів та майна, однак, вказані виконавцем запити та відповіді на них до матеріалів подання останнім не долучені.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття державним виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього судовим рішенням зобовязань.

Державний виконавець в поданні також посилається на неодноразові (14.03.2017 року та 21.04.2017 року) виклики боржника до відділу виконавчої служби, на які останній не реагує. Так, в матеріалах, долучених до подання, містяться виклики державного виконавця від 14.03.2017 року за вих. № 5530 та від 21.04.2017 року за вих. № 8281, які були направлені ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2, однак, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (зазначених вище викликів державного виконавця), в графі «Розписка в одержанні» містять лише зазначення прізвища «Сергієнко» та не містять підпису особи, яка отримала вказані поштові відправлення, на підставі чого, суд приходить до висновку про неналежне повідомлення боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 про необхідність зявитися до органу виконавчої служби, що в свою чергу не може бути розцінено, як ухилення боржника, як сторони виконавчого провадження, від виконання своїх обовязків.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобовязань за рішенням суду і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням за виконавчим листом № 2-674/11 від 31.01.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року у розмірі 338491,96 доларів США, що відносно гривні еквівалентно 2685832,15 грн., стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору 05/07/35-КФ від 14.06.2007 року, а саме по пені у розмірі 819211,18 грн., з яких 700769,84 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 118441,34 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова