У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Євграфової Є.П., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг трудовим та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 01 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» (далі - ТОВ «Шепетівський гранкар'єр») про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг трудовим, посилаючись на те, що 28 травня 2007 року, його було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Шепетівський гранкар'єр». Після зміни у 2009 році керівництва товариства, з ним 01 липня 2009 року ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» було укладено договір про надання юридичних послуг. За виконання трудових обов'язків разом з іншими працівниками він отримував заробітну плату, премії, брав активну участь у культурно-масових заходах, які проводились на підприємстві. З огляду на те, що відділ кадрів ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» безпідставно відмовився внести записи про його звільнення до трудової книжки, просив суд визнати трудовий договір, укладений 28 травня 2007 року, законним. Визнати трудовим, договір про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, укладений між ним та ТОВ «Шепетівський гранкар'єр».

У грудні 2015 року ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року. В обґрунтування позову зазначало, що на підставі протоколу загальних зборів №1/15 від 20 лютого 2015 року ОСОБА_7 приступив до виконання повноважень директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр». Під час виконання трудових обов'язків останній дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року. Вивчивши детально договір про надання юридичних послуг директор товариства виявив, що зазначений договір підроблений, так як підписи сторін та печатка на договорі підроблені, в зв'язку з чим товариство звернулося до Шепетівського МВ УМВС України з заявою про вчинення ОСОБА_6кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.15 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України. Також ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» зазначало, що бухгалтерією товариства не утримувались та не перераховувались податки, та обов'язкові збори з ОСОБА_6за період із 2007 року по 2012 рік, тобто останній не перебував з підприємством в трудових відносинах, але ОСОБА_6 надавав юридичні послуги позивачеві, як фізична особа -підприємець. ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» просило суд визнати недійсним договір про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та ОСОБА_6

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано договір про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та ОСОБА_6, трудовим договором. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Хмельницької області від 11 червня 2014 року ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У жовтні 2014 року ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2014 року про відкриття провадження призначено судове засідання по даній справі на 24 листопада 2014 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року у задоволенні заяви ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2015 року ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2015 року заяву ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року скасовано за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2016 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 01 вересня 2016року, рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані рішення в частині відмови в задоволенні його позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні з даним позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні первісного позову, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції неправомірно об'єднано в одне провадження вимоги, що випливають з трудових відносин та до яких застосовуються норми КЗпП України й вимоги щодо визнання правочину недійсним, що регулюються нормами ЦК України, і обґрунтовуючи рішення, судом першої інстанції наведено мотиви, що суперечать один одному, водночас застосувавши строк позовної давності без заяви сторони відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_6 апеляційний суд виходив з недоведеності останнім належними та допустимими доказами перебування з товариством в трудових відносинах.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що прізвище «Якимчук» відсутнє у табелях обліку використання робочого часу за 2008-2013 роки, бухгалтерських книгах про нарахування заробітної плати за цей же період, платіжних відомостях про виплату заробітної плати за цей же період, книгах наказів по підприємству за 2007-2014 роки та книгах обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Відсутня у відділі кадрів підприємства облікова картка працівника форми № П-2 на ОСОБА_6

Згідно штатних розписів за 2012-2014 роки посада начальника юридичного відділу на підприємстві штатним розписом не передбачена.

У листі управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі від 31 липня 2015 року зазначено, що за період з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2012 року у звітності, що надавалась ТОВ «Шепетівський гранкарєр» до управління, інформація щодо ОСОБА_6 відсутня.

Відповідно до даних Шепетівської ОДПС від 18 серпня 2015 року в період з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2012 року відсутні відомості про ОСОБА_6 в поданих ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (ф.1-ДФ), а також про нарахування доходу (заробітної плати), відрахувань з доходу, виплат лікарняних або інших доходів.

При огляді книги наказів по підприємству за 2005-2013 роки встановлено, що наказ за № 40-к від 11 квітня 2007 року (на який посилався ОСОБА_6) стосується прийняття на роботу іншої особи, а саме: ОСОБА_8, а наказ від 28 травня 2007 року значиться під іншим номером і також не стосується позивача.

Згідно копій судових рішень по господарським справам, які знаходяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_6 діяв, як представник ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на підставі виданих разових доручень (а.с. 27 - 39, т. 1).

Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Стаття 24-1 КЗпП України та Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 8 червня 2001 року встановлює, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Статтею 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормою ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 361 ЦПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

За приписами ст. 365 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Як викладено у роз'ясненнях пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», Перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 364-1, 365 ЦПК та загальних засад цивільного судочинства.

Відкривши провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами, суддя постановляє ухвалу, якою призначає дату, час і місце судового засідання, про що повідомляє осіб, які беруть участь у справі, надсилає їм копії заяви про перегляд.

Виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заяварозглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд.

Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин.

Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.

Вирішуючи питання про скасування рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами, судом першої інстанції грубо порушено вимоги ст.ст. 361, 365 ЦПК України, залишивши поза увагою, що перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Так, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2015 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року скасовано за нововиявленими обставинами, проте остаточне рішення ухвалене Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 07 червня 2016 року.

Постановляючи ухвалу про скасування рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що угода про розірвання договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Шепетівський гранкар'єр», а також дані про відсутність інформації щодо утримання та перерахування податків та обов'язкових зборів із ОСОБА_6 за період із 2007 року до 2012 року, є нововиявленими обставинами. При цьому судом першої інстанції було залишено поза увагою роз'яснення, викладені у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», якими передбачено, що неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Частинами 2, 3 статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», що відповідно до статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27 ЦПК щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

При цьому мають враховуватися вимоги частини третьої статті 27 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов'язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання (частина друга статті 208, частина перша статті 212, частина перша статті 304 ЦПК).

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, взяв до уваги письмові докази, які не були та могли бути предметом дослідження у суді першої інстанції, зокрема, довідки ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» від 31 серпня 2016 року № 46 (а.с. 157, т. 2), від 31 серпня 2016 року № 4 (а.с. 158, т. 2), від 31 серпня 2016 року № 41 (а.с. 159, т. 2), від 31 серпня 2016 року № 42 (а.с. 150, т. 2), від 31 серпня 2016 року № 43 (а.с. 157, т. 2), від 31 серпня 2016 року № 44 (а.с. 162, т. 2), штатний розклад (а.с.163, 164, 165, т. 2), довідки від 31 серпня 2016 року № 45 (а.с. 166, т. 2), табелі обліку використання робочого часу (а.с. 167-172, т. 2), чим грубо порушив вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 303 ЦПК України.

Апеляційним судом не перевіреними залишились обставини щодо внесення до трудової книжки запису про прийняття на роботу позивача до ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» під номером «9», зокрема, ким саме такий запис було внесено, чи передбачено проставляння печатки підприємства при прийнятті особи на роботу.

Покладаючи на позивача обов'язок надання належних та допустимих доказів щодо перебування останнього у трудових відносинах з відповідачем у вигляді облікових та розрахункових документів, апеляційний суд залишив поза увагою, що ведення та передача до відповідних органів облікових документів щодо працівників відноситься до повноважень відділу кадрів підприємства.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині первісних позовних вимог не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування у цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині зустрічних позовних вимог ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 01 вересня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг трудовимскасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова
О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова