Провадження № 2/761/4392/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

за участі секретаря Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Голосіївський районний у місті Києві відділ державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони мали сімейні стосунки та в 2011 році вирішили народити дитину шляхом запліднення позивача у репродуктивній клініці «Надія». ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син - ОСОБА_3. Реєстрація народження дитини здійснено державним органом реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою сторін, батьком вказано відповідача ОСОБА_2 Відповідач не тільки не виконує свої батьківські обов»язки, а й намагався оспорювати своє батьківство, а позивач у зв»язку із відсутністю з боку батька матеріальної підтримки звернувся з зустрічним позовом про стягнення аліментів. Не дивлячись на рішення суду. яке набрало чинності, відповідач аліменти не сплачує. Батько не спілкується з дитиною. не проживає разом з позивачем фактично з 2013 р., усунувся від виконання батьківських обов»язків. ОСОБА_2 жодним чином не позбавлений можливості спілкування з сином, приймати участь у його вихованні, проте свідомо не робить цього, не цікавиться життям дитини, її здоров»ям та розвитком. У 2014 р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, який і став батьком ОСОБА_3. Син вважає батьком саме ОСОБА_4 , в родині панує гармонійна атмосфера, яка сприяє вихованню дитини. Отже, ОСОБА_3 зростає без належної батьківської опіки т а виховання, а тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити прізвище малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», у зв»язку із цим внести ці зміни до актового запису про народження № 1546 від 08.09.2012 р., складеного Відділом реєстрації актів цивільного тану голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник підтримали вимоги, просили задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач, його представник в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представником ОСОБА_2 подано заперечення на позов де зазначено наступне. Так дійсно сторони знайомі з 1989 року, оскільки навчались у одному університеті та з того часу підтримували приятельські стосунки. № 2020 року відповідач проживає у Російській федерації, але часто приїздив до м. Києва, а позивач допомагала йому вирішувати побутові питання. Одного разу позивач провела з відповідачем розмову про те, що час спливає, а в неї немає ні сім»ї, ні дітей і поросила відповідача бути донором. Про те, щоб бути офіційним батьком дитини з покладенням батьківських обов»язків мова не йшла. У відповідача не було намірів спільно проживати з ОСОБА_1 ні в зареєстрованому ні в «цивільному» шлюбі. Відповідач не знав, що даючи згоду бути донором для запліднення позивача в клініці він автоматично дає згоду бути батьком дитини. Більш того, позивач наголошувала, що до ОСОБА_6 не буде жодних претензій як до батька. Надалі, відповідач будучи, навіть, як він вважає, тільки донором, піклувався про позивача та дитину, повністю їх забезпечував. У зв»язку із тим. що позивач з дитиною проживали у неналежному приміщенні та занедбаності стану дитини відповідач запропонував їм переїхати на кілька місяців до м. Москви, поте позивач відмовилась. Вона стала пред»являти претензії до хатньої робітниці та няні, говорила їм, що підтримувала шлюбні відносини з відповідачем з 1989 року та має намір ділити його майно. Таким чином, позивачка маючи на меті меркантильні цілі отримати постійного спонсора в особі відповідача, шляхом обману спонукала відповідача надати згоду на зазначення його батьком дитини. Проте, відповідач не зважаючи на справжні цілі позивача, надавав матеріальну допомогу та фінансово забезпечував та піклувався про мати та дитину. Як відповідач не намагався про щось домовитися з позивачем, це було неможливо. Позивач тільки тероризувала відповідача, що спричинило йому моральні страждання та погіршення стану здоров»я через нервові стреси. Зазначаючи про необхідність позбавити батьківських прав, позивач не вказує чи намір її чоловік всиновити дитину, таким чином своїми діями вона може позбавити дитину батька. Крім того позбавлення відповідача батьківських прав призведе до неможливості реалізації родинних зв»язків. На сьогоднішній день відповідач через нервові стреси має серйозні проблеми зі здоров»ям та постійно проходить лікування за кордоном, а отже і враховуючи політичну ситуацію з російською федерацією не може бути присутнім у судовому засіданні. Зважаючи на викладене представник ОСОБА_2 просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Представник Голосіївський районний у місті Києві відділ державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації направив в адресу суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та просив розглянути справу за його відсутності у зв»язку із значним виробничим навантаженням.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку зібраним по справі доказам суд вважає за можливе задовольнити позов частково, виходячи з наступного.

Так встановлено і не заперечується сторонами та обставина, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайомі з 1989 р. та підтримували приятельські стосунки, в зареєстрованому шлюбі не перебували.

Як свідчать матеріали справи, відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 08.09.2012 р. складено актовий запис № 1546 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та видано свідоцтво про народження де зазначено батьком дитини - ОСОБА_2, матір»ю - ОСОБА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2015 р. у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання позов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1032 грн. щомісяця до повноліття дитини. Починаючи з 14 жовтня 2013 р.

В задоволені решти позову відмовлено.

Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва 09.04.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 - скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2015 р. року та ухвалено нове.

Зустрічний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2013 року і до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 віку трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

В решті позову відмовлено.

При цьому судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до висновку судово-медичної генетичної ідентифікації від 17 червня 2014 р. молекулярно-генетичним дослідженням встановлено біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_3

Також судом було встановлено, що сторони проживають окремо, малолітня дитина проживає разом із ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

Як зазначають позивач, її представник дитина повністю перебуває на утриманні матері і на даний час. Відповідач не спілкується з сином з 2013 р., самоусунувся від його виховання.

Як вбачається з заперечень представника відповідача, ОСОБА_2 не заперечує ту обставину, що ОСОБА_3 проживає разом з матір»ю у м. Києві, проте надавав фінансову допомогу та піклувався про позивача та дитину.

Представником третьої особи направлено в адресу суду висновок Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.09.2017 р. № 107-40/6631 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, де зазначено, зокрема, що під час розмови з працівниками служби малолітній ОСОБА_3 батьком називав теперішнього чоловіка матері, з яким йому цікаво проводити час тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Малолітній ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад № 277 Святошинського району м. Києва з 01.09.2014 р., що підтверджується довідкою від 03.02.2017 р.

Довідка свідчить про те, що мати ОСОБА_1 приймає активну участь у житті та вихованні дитини. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна, загально розвинена відповідно віку.

Мати і дитина проживають за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2.

Акт обстеження умов проживання, складений 16.08.2017 р. працівниками Служби у справах дітей Святошинської РДА, квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, мебльована, з ремонтом, є необхідна побутова техніка, чиста, охайна. Дитина займає кімнату площею 26 кв. м. де має розкладний диван, навчальний стіл, багато іграшок розвиваючих ігор, телевізор, комод для речей. В другій кімнаті для дитини облаштований спортивний куточок, є шафа де зберігається одяг. Житлово - побутові умови проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 створено належним чином.

Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що знайома з позивачкемз 2004 року. За весь час спілкування з ОСОБА_1, яке відбувається часто, вона бачила ОСОБА_2 два рази - в день, коли ОСОБА_3 забирали з пологового будинкута у голосіївському районному суді м. Києва. Вихованням дитини займається чоловік позивача - ОСОБА_4 і саме його ОСОБА_3 вважає батьком.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов»язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Заперечення представника відповідача щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав будуються на тому, що не дивлячись на меркантильні цілі позивача, батько дитини утримував сина та його мати. Своїми діями, не вказуючи при цьому на наміри чоловіка всиновити дитину, позивач може позбавити дитину батька, що призведе до неможливості реалізації родинних відносин.

Проте, під час розгляду справи не було отримано доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_2 виконував обов»язки, покладені на нього чинним законодавством України щодо утримання дитини, піклування про її розвиток, виховання.

Представник відповідача, вказуючи на заперечення ОСОБА_2 проти позовних вимог, тим не менше не вказує на те, що батько бажає приймати участь у житті дитини, докладати зусилля для всебічного розвитку сина, повноцінного виховання.

При цьому не було встановлено будь - яких обставин, які б об»єктивно свідчили про те, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у виконанні батьківських обов»язків.

Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, суд вважає за можливе зробити висновок про те, що існують підстави стверджувати, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов»язків.

При цьому слід зазначити, що позбавлення батьківських прав, відповідно до чинного законодавства України, можливе за умови певної поведінки батьків, які свідомо не приймають участь у вихованні дитини і не є пов»язане зі стосунками батька та матері.

Таке рішення приймається виключно в інтересах дитини і не має бути залежним від наявності бажання будь - якої особи всиновити дитину або відсутності такого наміру.

Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на те, що стороною відповідача не доведено обставин, які б дали суду можливість зробити висновок про намір ОСОБА_2 виконувати свої обов»язки по відношенню до дитини, зважаючи на те, що відсутні докази участі відповідача у житті сина та з огляду на те, що заперечення батька щодо позовних вимог зводяться фактично до незадоволення поведінкою позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог ОСОБА_1 в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також позивач просить суд змінити прізвище малолітньої дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», у зв»язку із чим внести ці зміни до актового запису про народження № 1546 від 08.09.2012 р., складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

За положеннями ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, зокрема, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання

Відповідно до ч. 3 с. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за відповідним рішенням суду, дане питання не вирішується під час розгляду даної справи.

Приписами ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

В свою чергу положеннями ч. 5 ст. 148 СК України передбачено, що у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством, відповідно до п. 1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що вимога позивача про зміну прізвища дитини є передчасною

Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 3,10,15,30,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст. ст. 148,150,155,164,165,166 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя