Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3992/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Овруцький районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, про виключення відомостей з актового запису про народження про батька дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь із ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання дочки.

У січні 2016 року ОСОБА_2, посилаючись на відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив виключити з актового запису про її народження відомості про нього як батька.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 і до досягнення нею повноліття 17.11.2032. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного та задоволення зустрічного позову.

Зазначив, що суд не звернув уваги на порушення, які були допущені під час проведення судової генетичної експертизи на предмет встановлення його батьківства щодо ОСОБА_4, зокрема, щодо порядку зберігання зразків генетичного матеріалу. Крім того, вважає, що підстав для стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 немає, оскільки він не є її батьком, а результати проведеної по справі судово-генетичної експертизи вважає підробленими.

Належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду сторони у судове засідання не зявились (а. с. 27, 33 т.2), про причини неявки суд не повідомили, а тому справа розглянута без їх участі, що відповідає положенням ст. 305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуюче наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами ст. ст. 136, 142, 180-183 СК України, які суд першої інстанції правильно застосував при розгляді справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_2 (а. с. 2, 3 т. 1). Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні (а. с. 5 т.1). Домовленості про її утримання сторони не досягли. Відповідач працездатний, працює за кордоном, інших утриманців немає.

Відповідно до висновку судово-генетичної експертизи №9 від 15.04.2016 вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99%, а тому біологічне батьківство практично доведено (а. с. 45-48 т. 1).

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_4, а тому повинен утримувати дитину до її повноліття.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не довів відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, батьком якої він записаний, а тому підстави для виключення відомостей про нього як батька ОСОБА_4 з актового запису про її народження відсутні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, які відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, узгоджуються із дослідженими судом доказами та встановленими обставинами справи.

Слід зазначити, що оскільки ОСОБА_2 категорично заперечував своє батьківство, ставив під сумнів проведену у справі судово-генетичну експертизу, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність вимогам Інструкції про визначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, за його клопотанням ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.03.2017 призначено повторну судово-генетичну експертизу (а. с. 249-250 т.1).

Проте, судовим експертом 19.04.2017 ухвалу суду повернуто без виконання з підстав неявки у експертну установу для відбору порівняльних зразків ОСОБА_2 та не оплатою експертизи (а.с. 260-261 т. 1).

Апеляційним судом за клопотанням останнього повторно направлено ухвалу суду для виконання (а.с. 1 т. 2), проте належним чином повідомлений про необхідність явки на 09.08.2017 та 13.09.2017 ОСОБА_2 у експертну установу не зявився, у звязку з чим експерт 14.09.2017 повторно повернув ухвалу суду про призначення судової експертизи без виконання (а.с. 17, 23 т. 2). При цьому, виклик ОСОБА_2 в експертну установу на 13.09.2017 проведено за його клопотанням, оскільки він просив призначити відбір зразків у проміжок часу з 01.09.2017 по 23.09.2017 (а.с. 13 т. 2). Повідомлення про необхідність явки на 13.09.2017 було направлено, як експертною установою, так і судом. Судове повідомлення вручено ОСОБА_2 01.09.2017 (а.с. 22 т. 2). Крім цього, про явку у експертну установу на 13.09.2017 останнього повідомлено 28.08.2017 на зазначену ним для листування електронну адресу (а.с. 20 т. 2).

Відповідно до положень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» під час обговорення в попередньому судовому засіданні питання про призначення експертизи, а також в ухвалі про її призначення суд повинен роз'яснити наслідки ухилення від участі в експертизі (ст. 146 ЦПК). Застосування таких наслідків можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09.03.2017 про призначення по справі повторної судово-генетичної експертизи сторонам розяснені наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України.

Неодноразова неявка ОСОБА_2 до експертної установи є фактично його ухиленням від особистої присутності для відбору порівняльних зразків крові для проведення експертизи, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розглянув справу на підставі доказів, наданих сторонами в суді першої інстанції, та висновку судової-генетичної експертизи № 9 від 15.04.2016.

При цьому посилання ОСОБА_2 на допущення порушень під час проведення судово-генетичної експертизи за ухвалою суду першої інстанції, підроблення висновку експертом належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому визнаються безпідставними.

Зважаючи, що ОСОБА_2 не довів відсутності кровного споріднення з ОСОБА_4, його посилання на відсутність підстав для її утримання є також безпідставними.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: