Справа № 351/832/17
Провадження № 22-ц/779/1577/2017
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М. В. М.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України, Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, з апеляційними скаргами начальника управління Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та начальника управління Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області на рішення Снятинського районного суду від 31 серпня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із даною завою та просив встановити факт виконання встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві колгоспі ім. Леніна Коломийського району Івано-Франківської області в період з 19 квітня 1990 року по 17 жовтня 1995 року, обґрунтувавши тим, що листом №29/г-1 від 11 березня 2014 року йому було відмовлено у зарахуванні до стажу роботи в колгоспі ім. Леніна Коломийського району Івано-Франківської області період з 19 квітня 1990 року по 17 жовтня 1995 року через відсутність даних про виконання ним встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Рішенням Снятинського районного суду від 31 серпня 2017 року заяву задоволено.

На дане рішення начальник управління Коломийського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області та начальник Косівського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області подали апеляційну скаргу, просять його скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Апелянти у скарзі зазначають, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник не надав документів про підтвердження виконання ним встановленого мінімуму трудової участі у громадянському господарстві. Для підтвердження виконання позивачем вищевказаного факту судом було допитано двох свідків, які підтвердили факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі імені Леніна та вироблений ним мінімум. Відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу та призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системи і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

ОСОБА_1 надав архівну довідку від 12 квітня 2016 року №04-01/Г-64 про кількість вироблених трудоднів трудової участі в 1990, 1991, 1992 роках, тому взяття до уваги показання двох свідків суперечить п.18 Порядку. Допитані свідки не надали доказів про ведення ними обліку кількості вироблених трудоднів заявника і даний факт підтвердили тільки словами.

Встановлення факту виконання мінімуму трудової участі в громадянському господарстві і зарахування періоду роботи позивача в колгоспі ім. Леніна вже розглядалося судами як в порядку адміністративного, так і цивільного судочинства та приймалося рішення на користь органів ПФУ.

Згідно п. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає без розгляду. Однак судом не враховано наведені норми та всупереч чинному законодавству задоволено заяву ОСОБА_1

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав, однак його вимоги так і не були вирішені по суті, з приводу вимог не було прийнято конкретного рішення, яким би його вимоги були задоволені чи у задоволенні яких було б відмовлено. Факт відпрацювання позивачем необхідної кількості трудоднів з 1991 по 1995 роки відповідає змісту пояснень позивача в судовому засіданні, записам у трудовій книжці, змісту архівної довідки від 12 квітня 2016 року та показам свідків, заявник має право на справедливий і публічний розгляд його права.

Судом першої інстанції, встановлено, що згідно трудової книжки, позивач 19 квітня 1990 року прийнятий на роботу надомником у колгосп ім.. Леніна у сувенірний цех с. Перерів, а 17 жовтня 1995 року звільнений з роботи за власним бажанням.

Відповідно до архівної довідки від 12 квітня 2016 року № 04-01/Г-64 кількість вироблених трудоднів трудової участі в колгоспному виробництві позивача становить: у 1990 році 49 трудоднів, у 1991 році 365 трудоднів, 1992 році - 301 трудоднів.

Відповідно до архівної довідки від 12 квітня 2016 року № 04-01/Г-65 встановлено, що щомісячна заробітна плата позивача у колгоспі ім. Леніна, спілки селян «Відродження» за спірний період становила: у серпні 1990 року 237,50 гривень, у листопаді 1990 року - 252,00 гривень, а також вказано щомісячну заробітну плату у 1991 та 1992 роках.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. А стаж роботи в колгоспі нараховується на підставі довідки про встановлений вироблений мінімум.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року провадження у справі ОСОБА_1 до Косівського обєднаного управління пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі про встановлення факту виконання передбаченого мінімуму трудової участі в колективному господарстві закрито. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не дотримався іншого встановленого законодавством порядку про зарахування періоду часу до трудового стажу.

Однак ОСОБА_1 без дотримання встановленого законодавством порядку про підтвердження трудового стажу 28. 04. 2017 року знову звернувся в суд із зазначеною заявою.

Частиною першою статті 256 ЦПК України передбачений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Заявник просить встановити факт виконання ним роботи для зарахування її до трудового стажу, який дає право на перерахунок раніше призначеної пенсії.

До переліку, визначеному у частині першій статті 256 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 повинен звернутися до об»єнаного управління пенсійного фонду за місцем свого проживання у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року N 637 та подати необхідні документи для прийняття відповідного рішення із спірного питання. А у разі незгоди із рішенням цього органу ОСОБА_1 вправі буде звернутись із адміністративним позовом за захистом свого права в суд для визнання неправомірним рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії, визнати неправомірною відмову управління ПФУ у призначенні пенсії та зобов'язати призначити пенсію та провести розрахунок і виплату з врахуванням зазначеного періоду.

Зазначений законодавством порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого у даному випадку не може вважатись обмеженням права особи на звернення за судовим захистом, а навпаки у разі відмови органу вирішити спір у встановленому порядку. звернення за судовим захистом буде гарантовано відповідно до ст.. 124 Конституції України.

Тому колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту в порядку ст. 256 ЦПК України не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у даній справі закрити.

Керуючись ст. ст. 307, 310, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника управління Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та начальника управління Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 31 серпня 2017 року скасувати, а провадження у даній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді В. А. Девляшевський

ОСОБА_2