Справа № 2-428/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Семенової Н.М.,

за участю секретаря Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний ОСОБА_3», боржник ОСОБА_4, про заміну стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулося до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з даною заявою, в якій просить суд здійснити заміну стягувача ПАТ «Комерційний індустріальний банк» на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність «Українська факторингова компанія» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 114/43-УФК, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/4281/35527/73 від 05.10.2007 року укладеним між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-428/2011 від 27.04.2011 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/4281/35527/73 від 05.10.2007 року у сумі 72 110 грн. 39 коп.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою, у звязку з вибуттям правопопередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежать від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

До судового засідання представник заявника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», не зявився, повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_4В у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2011року позов ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість в сумі 72 110 грн. 39 коп., та судовий збір в розмірі 120 грн. 00 коп.

24.07.2017 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний ОСОБА_2» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/43, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/4281/35527/73 від 05.10.2007, укладеного між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 перейшло до ПАТ «Комерційний індустріальний ОСОБА_5».

24.07.2017 року між ПАТ «Комерційний індустріальний ОСОБА_5» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/43-УФК, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/4281/35527/73 від 05.10.2007, укладеного між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що питання, повязанні із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Саме до такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122цс13.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Оскільки викладена правова позиція прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах то вона підлягає застосування у вищевикладеній ситуації.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим до виконання сторонами.

На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.9 ч. 2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, суд вважає можливим замінити сторону (стягувача) виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 293, 378 ЦПК України, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний ОСОБА_3», боржник ОСОБА_4, про заміну стягувача - задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» за правом грошової вимоги до ОСОБА_4; банківські реквізити ТОВ «Українська факторингова компанія» р/р 5900 у ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, .

Ухвала може бути оскарженою до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Н. М. Семенова