Справа № 209/538/14-ц
Провадження № 2/209/209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 27 серпня 2008 року в розмірі 12549,77 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 21 січня 2014 року, становило 100310,33 грн., яка складалася з наступного: 8913,37 доларів США, що за курсом НБУ становило 71244,57 грн. - кредитна заборгованість, 2939,03 доларів США, що за курсом НБУ становило 23491,67 грн. - заборгованість по процентам, 274,10 доларів США, що за курсом НБУ становило 2190,90 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 423,37 доларів США, що за курсом НБУ становило 3383,19 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 липня 2015 року до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені в якості позивача було залучено правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", яке, надавши 06 липня 2017 року заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 27 серпня 2008 року у гривневому еквіваленті, розмір якої станом на 20 квітня 2015 року (на дату передачі кредитної справи) становить 304101,95 грн., яка складається з наступного: 18867,66 грн . - сума основного боргу за кредитом; 168827 грн - сума простроченого основного боргу за кредитом; 2429, грн. - сума нарахованих процентів, 113981,29 грн. - сума прострочених процентів.

На обґрунтування позову зазначено, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 18880,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит повному обсязі не пізніше 26 серпня 2015 року згідно графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) та сплачувати протягом 30 календарних днів, вираховуючи з дня видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,00 річних. Погашення нарахованих процентів, згідно п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором, 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 225577, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязалася нести солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_2 перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору та відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що й позичальник ОСОБА_2, а саме: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань.

Банк виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованими відсотками не здійснював, у звязку з чим, станом на 21 січня 2014 року, утворилася заборгованість в розмірі 12549,77 доларів США, яка складається з: 8913,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 2939,03 доларів США - заборгованість по процентам, 274,10 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів, 423,27 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту.

20 квітня 2015 року між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року, що був укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2, перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія".

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 20 квітня 2015 року станом на дату передачі кредитної справи боржника ОСОБА_2, тобто на 20 квітня 2015 року, загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті становить 304104, 95 грн, яка складається з наступного: 18867,66 грн. - сума основного боргу за кредитом; 168827 грн - сума простроченого основного боргу за кредитом; 2429, грн. - сума нарахованих процентів, 113981,29 грн. - сума прострочених процентів. Відповідачі повідомлялися про факт відступлення прав вимоги за кредитним договором, а також про наявну суму заборгованості перед правонаступником станом на 20 квітня 2015 року. Проте в добровільному порядку відповідачі заборгованість не сплатили.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримував, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просив позов задовольнити. Також в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 надав пояснення про те, що між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" 20 квітня 2015 року було укладено договір факторингу. Про те, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває цивільна справа за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" дізналося після укладення договору факторингу. При укладенні договору факторингу ПАТ "УкрСиббанк" передав ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" всі документи по заборгованості за кредитом, в тому числі оригінали договорів, виписки по руху грошових коштів по договору, реєстри. Згідно п.1.1. кредитного договору, сума кредиту була надана відповідачу ОСОБА_2 в доларах США. В матеріалах кредитної справи є касовий ордер про видачу кредиту в іноземній валюті.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що у 2008 році він уклав з АКІБ "УкрСиббанк" кредитний договір, згідно якого надані банком кредитні кошти в сумі 18800 доларів США були у гривневому еквіваленті направлені в автосалон, де він придбав автомобіль Mitsubishi Lancer. Він не надавав дозвіл банку на конвертацію валюти. Придбаний ним автомобіль був переданий банку в заставу. Для забезпечення виконання ним зобовязань за кредитним договором банк уклав із ОСОБА_3 договір поруки. До 2010 року він виконував умови кредитного договору та погашав заборгованість за кредитом згідно графіку. У вересні 2010 року, через порушення ним ПДР України, сталося ДТП, в результаті якого його автомобіль Mitsubishi Lancer, що знаходився у заставі в банку, був пошкоджений. На момент ДТП вказаний автомобіль був застрахований на підставі договору страхування наземного транспортну "Повне КАСКО", що був укладений із страховою компанією, яка була обрана банком. Після аварії банк та страхова компанія забрали пошкоджений автомобіль на СТО, одночасно вирішувалося питання про виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача, тобто ПАТ "УкрСиббанк", про що було вказано у договорі страхування. Питання, повязані із виплатою страхового відшкодування, вирішувалися протягом декількох місяців, впродовж яких він продовжував погашати кредит, сплачуючи чергові платежі за графіком. Потім він отримав від страхової компанія листа про те, що автомобіль не підлягає відновленню. Він вважав, що страхова компанія повинна покрити всі кошти по поверненню кредиту і банк вирішить всі питання. Він був впевнений, що кредит погашено. У січні 2011 року він перестав погашати кредит. Пошкоджений автомобіль страхова компанія продала з аукціону. Отримані гроші за продаж автомобіля та страхове відшкодування були зараховані на погашення заборгованості за кредитом. Йому невідомо, чи звертався банк до страхової компанії з будь-якими претензіями. Він нікуди не звертався з приводу повернення йому пошкодженого автомобіля і де він зараз знаходиться, йому невідомо. З моменту припинення ним сплати по кредиту та до звернення банку до суду з цим позовом минуло більше трьох років, тому він просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що ОСОБА_3 дійсно уклала з банком договір поруки для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 його зобовязань за кредитним договором, в якому не було зазначено строку дії договору поруки. Вважає, що позов предявлений до поручителя ОСОБА_3 після закінчення строку, протягом якого банк мав би право звернутися до неї з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто пропущено строк позовної давності, тому просить визнати договір поруки припиненим.

Вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 18880,00 доларів США, що еквівалентно 91486,82 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, зі строком повернення кредиту не пізніше 26 серпня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік (т.1 а.с.6-17).

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, яким було передбачене погашення кредиту частинами (щомісячними платежами).

Згідно п. 1.3.3. договору нарахування процентів за договором здійснюється, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог чинного законодавства. Період нарахування процентів починається від дня фактичного надання кредиту. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п. 1.3.4 договору).

Пунктом 2.1 кредитного договору було передбачено, що у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі позичальника за договором надається порука ОСОБА_3, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає транспортний засіб - автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, державний номер АЕ 2263АС, вартість якого за домовленістю сторін складає 124611,00 грн.

Згідно п. 2.4 кредитного договору предмет застави є власністю позичальника.

У випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за кредитним договором строком більше ніж на один місяць, банк, згідно п. 3.1.2. договору, має право вимагати від ОСОБА_2 дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит.

Відповідно до п. 3.4.5. договору ОСОБА_2 зобовязався застрахувати за власний рахунок предмет застави на користь банку в рекомендованій банком страховій компанії на строк не менше одного календарного року та не пізніше дати закінчення договору страхування майна - предмету застави здійснювати подальше щорічне страхування предмету застави на користь банку в рекомендований банком страховій компанії строком не менше, ніж на один календарний рік.

На виконання умов кредитного договору на забезпечення виконання грошових зобовязань відповідач ОСОБА_2 передав ПАТ «УкрСиббанк» у заставу транспортний засіб "Mitsubishi Lancer", 2008 року випуску, чорного кольору, двигун 1998, кузов JMBSNCY4A8U011476, державний номер НОМЕР_1, вартість якого, за домовленістю сторін складала 124611 грн.

Крім того, 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №225577, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязалася солідарно з відповідачем ОСОБА_2 відповідати за всіма його зобовязаннями по кредитному договору № 0 від 27 серпня 2008 року (т.1 а.с.18-20).

Також на виконання умов кредитного договору, 31 березня 2010 року відповідач ОСОБА_2 уклав з АТ "Страхова компанія "АХА Україна" договір страхування наземного транспортного засобу № 3021799/05АВ, вигодонабувачем за яким був ПАТ "УкрСиббанк".

30 вересня 2010 року, з вини відповідача ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с. 138-.140).

Пунктом 20.8 договору страхування було передбачено, що при повній загибелі транспортного засобу страхувальник має право звернутися до страховика з заявою про відмову від своїх прав на застрахований транспортний засіб на користь страховика з метою отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Страховик в кожному конкретному випадку залишає на власний розгляд вирішення питання про прийняття відмови страхувальника від застрахованого транспортного засобу.

Як вбачається із листа АТ "СК "АХА Україна" від 04 листопада 2010 року № 6976/12/ЦВ, що був направлений ОСОБА_2 (т.1 а.с. 141-142), вартість відновлення пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lancer, згідно звіту судового експерта, становила 92617,78 грн., що перевищувала 70% від його дійсної вартості на момент укладення договору (124611,00 грн.), тому страхова компанія прийшла до висновку про повну загибель транспортного засобу. Одночасно страховиком було прийняте рішення про недоцільність прийняття залишків транспортного засобу на свою користь, у звязку з чим розмір страхового відшкодування, з врахуванням п. 20.8.2 договору, був визначений в сумі 32371,16 грн.

Цим же листом відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про те, що він може скористатися зобовязуючою пропозицією для реалізації залишків пошкодженого автомобіля переможцю аукціону, що надав найвищу пропозицію, яку було враховано при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування.

Одночасно з листом відповідачу ОСОБА_2 було направлено звіт про результати визначення залишкової вартості транспортного засобу компанії "Автоонлайн-Україна". Про прийняте рішення щодо згоди із сумою страхового відшкодування та готовність скористатися зобовязуючою пропозицією ОСОБА_2 повинний був повідомити страхову компанію шляхом відмітки та підпису на розрахунку суми страхового відшкодування, який належало передати до офісу врегулювання збитків за місцем проживання відповідача.

Проте, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він нікуди не звертався з приводу повернення йому пошкодженого автомобіля і де він зараз знаходиться, йому невідомо. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 не скористався зобовязуючою пропозицією, тому на користь ПАТ "УкрСиббанк", як вигодонабувача за договором страхування, було перераховано страхове відшкодування в сумі 32371,16 грн., яке не забезпечувало повернення кредитних коштів та сплату процентів у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що після пошкодження ним автомобіля та передачі його страховій компанії він вважав, що страхового відшкодування та коштів від продажу залишків автомобіля буде достатньо для погашення його кредитних зобовязань.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості за кредитом станом на 21 квітня 2014 року (т.1 а.с. 21-29) та виписки по кредитному договору за період з 27 серпня 2008 року по 22 квітня 2015 року (т.2 а.с. 154-56), які перевірені судом, 21 грудня 2010 року страхове відшкодування було зараховано ПАТ "УкрСиббанк" в рахунок погашення чергових платежів за кредитом та відсотками, згідно графіку повернення відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів.

Як вбачається із графіку погашення кредиту (т.1 а.с. 15-16), позичальник згідно умов кредитного договору зобовязався повернути кредит банку у таких розмірах, щоб станом на вказану у графіку дату сума заборгованості за кредитом не перевищувала визначений у графіку розмір.

Станом на вказану у графіку дату - 10 травня 2012 року, розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором (8913, 37 доларів США) перевищив вказану у графіку суму заборгованості (8764,00 грн.).

Отже, з травня 2012 року у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості та на дострокове повернення кредитних коштів, так як ОСОБА_2, в порушення умов договору, не сплатив черговий платіж у строк, передбачений графіком погашення кредиту, що підтверджується зазначеною вище довідкою - розрахунком заборгованості за кредитом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Враховуючи, що кредитним договором передбачені самостійні щомісячні платежі згідно графіку погашення кредиту, і у травні 2012 року відповідач ОСОБА_2 не здійснив черговий платіж згідно графіку погашення кредиту, ПАТ "УкрСиббанк" з травня 2012 року почав нараховувати заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ "УкрСиббанк" не пропустив строк позовної давності, так як звернувся до суду з цим позовом 04 лютого 2014 року, тобто в межах трьох років загальної позовної давності.

Зазначене вище відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14.

Станом на 21 січня 2014 року прострочена заборгованість ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року становила 8913,37 доларів СГА - кредитна заборгованість; 2939,03 доларів США - заборгованість по процентам, що підтверджується довідкою - розрахунком, яка була перевірена судом ( т.1 а.с. 21 - 29).

20 квітня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» уклали договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 27 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (т.1 а.с.109-112).

Відповідно до п.2.2. договору факторингу, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору.

Згідно п. 2.5 договору факторингу одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

Як вбачається із ОСОБА_7 з Реєстру боржників до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року (т.2 а.с. 144), розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, станом на 20 квітня 2015 року, складає: 8913,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року (1 долар США = 21,0577 грн.) становить 187694,66 грн. - заборгованість за кредитом; та 5412,82 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 20 квітня 2015 року, становить 113981,29 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

Всього розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у гривневому еквіваленті становить 301673,95 грн. і саме у зазначеному розмірі до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" перейшло право вимоги за кредитним договором.

Як було зазначено вище, виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором було забезпечено договором поруки, укладеним між банком та ОСОБА_3

Згідно п.1. договору поруки поручителю добре відомі усі умови основного договору, в тому числі й термін виконання основного зобовязання - "26 серпня 2015 року".

Пунктом 3.1 договору поруки було передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до договору поруки взяла на себе обовязок відповідати за всіма зобовязаннями відповідача ОСОБА_2, що передбачені по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 серпня 2008 року, суму основного боргу та прострочені проценти за користування кредитом, підлягають стягненню у солідарному порядку з обох відповідачів.

Що стосується стягнення з відповідачів на користь позивача процентів в сумі 115,35 доларів США, що еквівалентно 2429 грн., то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки вказані проценти нараховані за період з 20 квітня 2015 року до 26 серпня 2015 року (строк дії кредитного договору), а позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, що утворилася станом на 20 квітня 2015 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як із солідарних боржників, має бути стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 301673,95 грн

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів має бути стягнуто на користь позивача по 501,55 грн., з кожного, сплаченого судового збору, а також на користь держави судовий збір в розмірі 1761,00 грн. з кожного, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "Довіра та гарантія", код ЄДПОУ 38750239, заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", в сумі 301673,95 грн. (триста одна тисяча шістсот сімдесят три грн. 95 коп.), яка складається з: 187694,66 грн. - заборгованість за кредитом, 113981,29 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "Довіра та гарантія" 501,55 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "Довіра та гарантія" 501,55 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1761,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1761,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення (отримання) рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара