Справа № 461/7339/17
Провадження № 6/461/229/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львів подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 р. до Галицького районного суду м. Львова надійшло подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

В поданні зазначається, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП №52658091 з виконання: виконавчого листа № 2/463/671/14 виданого 21.05.2014 Личаківським районним судом м. Львів, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 51824,63 грн.; виконавчого листа № 2-775/2010 виданого 25.01.2016 Личаківським районним судом м. Львів, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 3558,06 грн.; виконавчого листа № 2-з1191/10 виданого 05.07.2011 Личаківським районним судом м. Львів, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 263780,18 грн.; виконавчого листа № 2/463/291/14 виданого 13.05.2014 Личаківським районним судом м. Львів, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 104308,45 грн.;

13.10.2016 державним виконавцем було об'єднано вказані виконавчі провадження до

зведеного.

Державний виконавець у поданні зазначає, що боржник ухиляється від виконання судового рішення та просить суд тимчасово обмежити виїзд ОСОБА_2 за межі України.

Державний виконавець до суду не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень інших органів(посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують одержання боржником ОСОБА_2 усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, які передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а також доказів, що останній ухиляється від виконання зобов'язання.

Відповідно до наданих суду матеріалів встановлено, що 07.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а також скеровано запити у реєструючи органи для перевірки майнового стану боржника, а саме в ГУ МВСУ УДАІ у Львівській області, ДПС України, ДПІ, ЛМЦЗ, адресно-довідковий підрозділ ГУДМС у Львівській області.

В силу п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року - питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

В матеріалах подання суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями. Саме невиконання боржником зобовязання не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання такого. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року з наступними змінами, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Радченко В.Є.