Справа № 318/1560/17
Номер провадження №6/318/29/2017
У Х В А Л А

"03" серпня 2017 р. м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Комишньої Н.І,

при секретарі Борисенко П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступника начальника Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 звернулась з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, зазначаючи, що на виконанні у Кам'янсько-Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області перебуває виконавче провадження 53806437 з виконання виконавчого листа № 2/316/45/17 виданого 26.01.2017 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 2228,66 грн., виконавче провадження № 53807457 з виконання виконавчого листа № 2/316/45/17 виданого 26.01.2017 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 297153,84 грн. За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_2 Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження виконавцем 20.04.2017 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, де боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, а саме: Інформаційної довідки № 85510483 від 21.04.2017 року за боржником зареєстровано житловий будинок, розташований за адресою: с. Благовіщенка, вул. Горького, 131 за запитом по боржнику, але за запитом за адресою (Інформаційна довідка № 85510731 від 21.04.2017) житловий будинок з 25.02.2015 року належить іншій особі; згідно відповіді Райффайзен банк "Аваль" вих. № 81-15-9/3076 від 15.05.2017 року рахунків та договорів оренди індивідуального (банківського) сейфа на ім'я боржника не знайдено; згідно відповіді Кам'янсько-Дніпровського районного центру зайнятості вих. № 818-02-17 від 18.05.2017 боржник на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує; згідно відповіді ПАТ "Державни ощадний банк України" вих. № 3108/1321 від 13.05.2017 за боржником рахунки відсутні; згідно відповіді ПАТ КБ "Приватбанк" вих. № 20.1.0.0.0/7-20170512/55 від 19.05.2017 за боржником зареєстровано рахунки, на які постановою про арешт коштів боржника ВП № 53807457 від 07.06.2017 року накладено арешт; згідно відповіді Територіального сервісного центру 2346 Регіонального сервісного центру МВС у Запорізькій області вих. № 31/8/2346/335-17 від 13.05.2017 за боржником зареєстровано транспортний засіб, який Постановою про розшук майна боржника від 21.07.2017 року оголошено в розшук; згідно відповіді Міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вих. № 1660/120-17 від 21.06.2017 за боржником земельні ділянки не зареєстровано, згідно відповіді Міжрайонного управління у Кам'янсько-Дніпровському районі та м. Енергодарі вих. № 282/118-17 від 29.06.2017 щодо зареєстрованих земельних ділянок інформація відсутня, 21.07.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника, відомості щодо якої внесено до відповідних державних реєстрів. Виконавцем 21.04.2017 на адресу боржника надіслано виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик не зявився, про причини неявки не повідомив виконавця. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності транспортний засіб та за боржником зареєстровано рахунки в ПАТ КБ Приватбанк, однак ОСОБА_2 рішення не виконує. За повідомленням Державної міграційної служби України від 07.06.2017, боржник з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до ВГІРФО ГУМВС та УДМС України в Запорізькій області не звертався.

Заступник начальника Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2.

У судове засідання заступник начальника Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 не з»явилась, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі.

Стягувач та боржник у судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України не викликались.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення державного виконавця, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Виходячи з наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Так, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

В своєму поданні державний виконавець посилаючись на ст. 6 вищезазначеного Закону зазначає, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у двох випадках:

- якщо діяють неврегульовані аліментні, договірні чи інші неврегульовані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (пункт 2 ч. 1 ст. 6 Закону);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) (пункт 5 ч. 1 ст. 6 Закону).

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Таким чином, відповідно до пункту 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" правом на звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України, державний виконавець наділений лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що узгоджується з пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", але при наявності обставин, що зазначені в пункті 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, підстави для звернення до суду з приводу тимчасового обмеження у державного виконавця відсутні.

Як вбачається з роз»яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», за змістом пункту 2 ч. 1 ст. 6 Закону, можливість обмеження у виїзді не пов'язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб'єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі 19 ч.3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи, у Відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавче провадження 53806437 з виконання виконавчого листа № 2/316/45/17 виданого 26.01.2017 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 2228,66 грн., виконавче провадження № 53807457 з виконання виконавчого листа № 2/316/45/17 виданого 26.01.2017 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у сумі 297153,84 грн.

20.04.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів подання,підтвердження отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та того, що боржнику взагалі відомо про відкрите виконавче провадження відсутні.

При розгляді заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Державним виконавцем зроблені запити та отрмані відповіді про майновий стан боржника.

До матеріалів подання додані копії повідомлень про виклики державного виконавця, але підтвердження того, що вони направлялись боржнику та він їх отримував відсутні.

Отже, за відсутності доказів про належне сповіщення та підтвердження обізнаності боржника як про відкриття виконавчого провадження так і про необхідність з»явитись за викликом держвиконавця, підстав вважати, що ОСОБА_2 ухияється від виконання судового рішення не вбачається.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні державного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов'язань та що вони не погашені, а ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов'язань та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні так і в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тягар доказування факту ухилення покладається на державного виконавця.

Враховуючи вимоги закону, наявність не виконаних зобов'язань не є достатньою підставою для обмеження боржника у його конституційному праві на свободу пересування. Вказані обмеження можуть бути застосовані як крайній захід впливу на боржника при доведеності як факту вчинення посадовими особами виконавчої служби передбачених Законом України "Про виконавче провадження" процесуальних дій з примусового виконання рішення, так і факту ухилення боржника і здійснення перешкод щодо примусового виконання рішення.

В висновках Верховного Суду України, що викладені в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року зазначено, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З наведеного можна зробити висновок, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як один з найсуворіших заходів, що пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, виникає винятково лише у разі доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, за таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця в зв»язку з недоведеністю факту ухилення боржника від виконання боргових зобов'язань.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Кам'янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду (судді), якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І.Комишня