АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/840/17 Номер провадження 22-ц/786/1558/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2017 року

по справі за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі в сумі 12386,09 грн.,у звязку з достроковим розірванням контракту, а також судові витрати в розмірі 1600 гривень.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації 12 386, 09 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням під час навчання, 1600 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат, а всього стягнуто 13986,09 грн.

ОСОБА_2 не погодився із вказаним рішенням та подав на нього апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, перерахувавши заявлену до відшкодування суму витрат на харчування. Вважає, що судом неповно зясовані обставини, які мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Зокрема, зазначив, що не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, а тому був позбавлений можливості надати свої пояснення по суті заявлених вимог інституту. Суд не врахував, що його звільнення з військової служби було обумовлено поважними обставинами, а саме, тяжкою хворобою родичів, які потребували стороннього догляду.

Заперечує дату укладення 16.09.2015 року та початок дії контракту з 01.09.2015 року, вважає, що контракт між сторонами було укладено 09.10.2015 року, а тому і розрахунок витрат повинен бути меншим, ніж заявлений позивачем.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16 вересня 2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та ОСОБА_2 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу (а.с.13).

Відповідно до умов контракту ОСОБА_2 добровільно взяв на себе зобовязання проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації протягом навчання та продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання.

Також згідно вказаного контракту ОСОБА_2 зобовязався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

В пунктах 5 та 8 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України зазначено, що контракт укладено на час навчання у військовому вищому навчальному закладі, він набирає чинності з 01 вересня 2015 року.

Чинність контракту припинено 29 жовтня 2015 року, у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання (п.9 Контракту).

ОСОБА_2 виключений із списків особового складу з 29 жовтня 2015 року відповідно до наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації №216 від 29 жовтня 2015 року, з продовольчого забезпечення знятий з 30 жовтня 2015 року (а.с.12).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку фактичні витрати, пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_2 у військовому інституті, складають 7695,35 грн., витрати на харчування 2893,88 грн. , на медичне забезпечення - 23,04 грн., речове забезпечення - 139,51 грн. (а.с.17-19).

Крім того, витрати за споживання курсантом ОСОБА_2 комунальних послуг та енергоносіїв становить 1634,21 грн. (а.с.20).

Отже, загальний розмір витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у вищому військовому навчальному закладі, становить 12386,09 грн.

Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року Контракт про навчання припиняється достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення.

Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» від 25 березня 1992 року передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до положень пунктів 3, 5, 7 зазначеного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 12386 грн. 09 коп., суд першої інстанції правомірно виходив з положень ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 витрат на утримання у навчальному закладі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення районним судом норм процесуального права в частині проведення розгляду справи без його участі не заслуговують на увагу, оскільки як убачається із матеріалів справи, на адресу реєстрації відповідача, яку він також зазначив і в апеляційній скарзі (м.Полтава, вул. Зіньківська, 44) судом першої інстанції неодноразово надсилались судові повістки (16.02.2017 року, 10.03.2017 року), однак поштові відправлення повертались до суду з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання», що вказує на недобросовісність відповідача щодо реалізації свого права на участь у судовому засіданні.

Доводи відповідача щодо наявності поважних причин, які зумовили підстави розірвання контракту, а саме, здійснення ним догляду за хворими родичами, - є необґрунтованими, оскільки приєднані ним до апеляційної скарги копії свідоцтв про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджують зазначені обставини. Окрім того, як вбачається із копій свідоцтв про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні померли у січні-лютому 2015 року, тобто до укладення ОСОБА_2 контракту з позивачем 16.09.2015 року.

Також зазначені відповідачем обставини не мають юридичного значення при вирішенні заявленого позову, оскільки умовами укладеного між сторонами контракту про проходження військової служби (навчання) не передбачена можливість тимчасового припинення навчання (військової служби) у звязку із певними сімейними обставинами.

Посилання відповідача на контракт від 09.10.2015 року не спростовують правильність висновків районного суду щодо визначення до стягнення суми витрат на утримання згідно контракту від 16.09.2015 року, який відповідно до п.8 набрав чинності з 01.09.2015 року.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_5

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_1