У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Кузнецов Д.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1, недійсним, в якій також з метою забезпечення позовних вимог, просила накласти арешт на спірну квартиру.

Ознайомившись із вказаною заявою, вважаю, що в її задоволені слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

За наведених положень ЦПК обовязковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести у подальшому до неможливості виконання рішення суду. У поданому позову ОСОБА_1 просить визнати договір іпотеки недійсним.

В обґрунтування причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, позивач зазначив лише те, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у ОСОБА_2, а тому він може її продати, при цьому ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів, яким чином невжиття визначеного нею заходу забезпечення позову може призвести до неможливості або утрудненню виконання рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вказані положення закону та обставини справи, суд вважає необґрунтованою та недоведеною подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, у звязку із чим відмовляє в її задоволені.

Одночасно з цим, суд розяснює, що позивач не позбавлений права повторно на будь-якій стадії розгляду справи звернутися до суду із заявою про забезпечення позову при наявності для цього обґрунтованих підстав.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути надана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_4