Справа № 417/4420/17
Провадження № 2/417/288/17
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"09" листопада 2017 р. смт Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.,

за участі секретаря Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Марківка Луганської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

27.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

10.10.2017 року позивач уточнив заявлені позовні вимоги посилаючись на те, що 12.02.2014 між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4220, згідно якого позивач надав ОСОБА_1 (відповідачу 1) кредит у розмірі 2500 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту до повного виконання зобов'язань відповідачем.

Цього ж дня між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 (відповідачем 2) для забезпечення кредитного договору № 4220 від 12.02.2014 було укладено відповідно договір поруки № 4220/1, та Відповідач 2 був попереджений про солідарну відповідальність з відповідачем 1, у разі неналежного виконання умов кредитного договору.

Однак, незважаючи на прийняті зобовязання Відповідач 1 постійно порушував графік сплати кредиту, внаслідок чого станом на 10.10.2017 року сума заборгованості за кредитним договором № 4220 від 12.02.2014 становить 11271,61 грн., сума позовних вимог складає 11265,43 грн. (заборгованість зі сплати % - 9205,43, сума позовних вимог зі сплати основного боргу 2060,00) згідно розрахунку заборгованості.

Представник позивача КС «Імперіал ЛТД » в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити та провести розгляд справи без участі представника позивача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судові засідання призначені на 06.10.2017 , 25.10.2017 та 09.11.2017 не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Словяносербського районного суду Луганської області", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною Радою України та куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

09.11.2017 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

12.02.2014 року Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір №4220 (а.с. 3-4) на підставі заяви ОСОБА_1 від 12.02.2014 (а.с.6).

Згідно п.1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 2500грн., на умовах строковості, зворотності та цільового використання , платності та забезпеченості, на споживчі цілі (п.1.2).

Сторони згідно п.2.1 кредитного договору погодили, що кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати отримання кредиту, та діє до повного виконання зобовязань кредитного договору, що передбачено п. 9.2 договору.

Пунктом 3.1 кредитного договору встановлено, що плата за користання кредитом (проценти) становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 3.3 кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту та процентів за кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є додатком до договору. Графіком до вищевказаного договору передбачено щомісячне погашення кредиту та відсотків за його користуванням до 25 числа кожного місяця (а.с.4 зворотна сторона).

Згідно п 3.5 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту.

В пункті 3.7 сторони передбачили, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит, може за рішенням кредитного комітету, визнаватись кредитом з підвищеним ризиком, і тоді процентна ставка становить 140% річних від суми залишку кредиту (п.3.8)

12.02.2014 між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 4220/1 (а.с.5).

ОСОБА_2 був попереджений про солідарну відповідальність з Відповідачем 1 , у разі неналежного виконання умов кредитного договору № 4220 (п.1.1 договору поруки).

В п.3.1 договора поруки № 4220/1 від 12.02.2014 сторони погодили, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед Кредитором до тих пір поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю (п.3.2 договора поруки).

Крім того пп. 3.1.1 п.3.1 розділу 3 договору поруки сторони погодили, що поручитель надає згоду на зміну розміру процентної ставки за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди.

Сторони також визначили підстави для припинення договору поруки, зокрема в п.4.1 та 4.2 вказано, що вона припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором та якщо кредитор протягом строків давності визначених п.5.2 не пред'явить вимог до поручителів.

При цьому в п.5.2 договору поруки зазначено, що сторони домовилися, що кредитор має право звернутися з вимогами до поручителя у трирічний термін з моменту настання права вимоги за зобовязанням (а.с.5 зворотній бік)

Згідно копії видаткового касового ордеру від 12.02.2014 Відповідач 1 отримала 2500,00 грн. від КС "Імперіал ЛТД" про що свідчить її особистий підпис (а.с.51).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4220 від 12.02.2014 станом на 10.10.2017 Відповідач 1 заборгував позивачу 11271,61 грн., а сума позовних вимог складає 11265,43 грн. (заборгованість зі сплати % -9205,43, сіма позовних вимог зі сплати основного боргу 2060,00) ( а.с. 49).

При цьому з 31.08.2014 процентну ставку за кредитним договором № 4220 від 12/02.2014 змінено на 140% річних на підставі протоколу №179 від 01.08.2014 року, оскільки на засіданні кредитного комітету було прийнято рішення про визнання кредитного договору № 4220 від 12.02.2014 "з підвищеним ризиком" та змінено процентну ставку на 140% річних (а.с.52).

За таких обставин між позивачем та Відповідачем 1 виникли зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, а між позивачем та Відповідачем 2 зобов'язальні цивільно - правові правовідносини у сфері забезпечення кредиту, шляхом укладання договору поруки.

Суд вирішуючи спір з приводу заявлених позовних вимог виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач, як кредитодавець, виконав всі взяті на себе обов'язки передбачені кредитним договором № 4220 від 12.02.2014, щодо надання кредиту про що свідчить копія видаткового касового ордеру від 12.02.2014 (а.с.51).

Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Кредитними договорами встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом з розрахунку - 70% річних, ( п.3.1 договору).

01.08.2014 року згідно витягу з протоколу №179 на засіданні кредитного комітету було прийнято рішення про визнання договору № 4220 від 12.02.2014 "з підвищеним ризиком" та змінено процентну ставку на 140% річних (а.с.52), що відповідає п.3.7,3.8 цього Договору.

Однак, незважаючи на прийняті зобов'язання Відповідач 1 постійно порушує графік сплати кредиту, внаслідок чого станом на 10.10.2017 має заборгованість за договором кредиту в сумі 11271,61 грн.(а.с.49) . Проте позивач просить стягнути 11265,43 грн., а саме кредит в сумі 2060,00 грн та проценти в сумі 9205,43 грн., що є його правом.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення 11265,43 грн. з Відповідача 1 з яких 2060,00 грн - основний борг, та 9205,43 грн. заборгованість зі сплати процентів.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку з поручителя суд виходить з наступного.

З метою забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № 4220 від 12.02.2014 цього ж дня між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» Відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 4220/1 (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність з Відповідачем №1, у разі неналежного виконання умов кредитного договору № 4220 від 12.02.2014 (п.1.1 договору поруки).

В п.3.1 договору поруки № 4220/1 від 12.02.2014 сторони погодили, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, при цьому солідарний боржник залишається зобов'язаний перед Кредитором до тих пір поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю (п.3.2 договору поруки).

Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщоі нше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Сторони в своєму договорі поруки № 4220/1 від 12.02.2014 погодили зокрема в п.4.1 та 4.2, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором,та якщо кредитор протягом строків давності визначених п.5.2 не предявить вимог до поручителя.

Згідно п. 5.2 Договору поруки, сторони домовилися, що кредитор має право звернутися з вимогами до поручителя у три річний термін, з моменту настання права вимоги за зобов'язання.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобовязання.

Це узгоджується з правовою позицією Постанови Верховного Суду України у справі за № 6-18цс16 від 03.02.2016р.

В даному випадку строк виконання зобов'язання за кредитним договором № 4220 від 12.02.2014 встановлено в додатку №1 до договору - Графіку платежів та відповідно щомісячне погашення кредиту та відсотків за його користуванням повинно здійснюватись до 25 числа кожного місяця (а.с.4 зворотна сторона).

Останній платіж основного зобов'язання Відповідач 1 здійснив 30.06.2014.

Черговий платіж основного зобов'язання в сумі 301,20 грн. Відповідач 1 мав сплатити до 25.07.2014, як і передбачено Графіком, а тому вимогу до поручителя за цим зобов'язанням можна предявити до 25.07.2017.

Позовна заява датована 21.07.2017, в зв'язку з чим заборгованість основного боргу за цим зобов'язанням та відповідно й іншими за графіком розрахунку заборгованості підлягає стягненню в солідарному порядку з основного боржника та поручителя.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Також відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України судові витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена до ухвалення цього рішення.

Оскільки сплата судового збору була відстрочена ухвалою Марківського районного суду судді від 29.08.2017 до ухвалення рішення у справі, а суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 грн в рівних частинах по 800 (вісімсот) грн. 00 коп. з кожного.

Оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку то вони підлягають стягненню окремо в рівних частках з відповідачів, а саме по 800,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись , ст. ст. 526, 551, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст 10, 11, 60, 88, 215-218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовну заяву Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" (код ЕДРПОУ 35520810) заборгованість за кредитним договором № 4220 від 12.02.2014 в сумі 11265 (одинадцять тисяч двісті шістдесят п'ять) гривень 43 коп., з яких 2060 (дві тисячі шістдесят) гривень 00 копійок - заборгованість зі сплати основного боргу, та 9205(дев'ять тисяч двісті п'ять) гривень 43 копійок - заборгованість зі сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в сумі 800 (вісімсот ) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку передбаченому ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.Е.Дідоренко