Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/1159/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/3619/17 Суддя-доповідач Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

при секретарі Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_6, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області її було поновлено на роботі у відповідача та стягнуто на її користь середній заробіток за період з 08.08.2015 року по 31.10.2015 року.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ухвалено 22.04.2016 року та предметом судового розгляду не був період з 01.11.2016 року по 22.04.2016 року, вважає, що має право на стягнення середнього заробітку до моменту її поновлення на роботі судом.

Враховуючи вищенаведене просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 01.11.2015 року по 22.04.2016 року. в розмірі 7 762, 86 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу,який обчислюється з 01.11.2015 року по 22.04.2016 року, в розмірі 7762,86 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ФОП ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 20.11.2012 року ОСОБА_5 уклала з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 трудовий договір (безстроковий) між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який 20.11.2012р зареєстровано Південним районним центром зайнятості м. Запоріжжя за №0.

Наказом № 03/17 від 17 березня 2015 року ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_5 звільнено з осади бухгалтера з 17.03.2015 року згідно статті п.5 ст. 40 КЗпП України.

Не погодившись із вказаним наказом, ОСОБА_5 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 22 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Виконавча дирекція Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі, стягнення виплат та моральної шкоди задоволені частково. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_5 строку звернення до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Виконавча дирекція Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі, стягнення виплат та моральної шкоди та поновити пропущений строк .Визнано протиправним та скасовано наказ ФОП ОСОБА_3 № 03/17 від 17 березня 2015 року про звільнення з посади бухгалтера ОСОБА_5 з 17.03.2015 року згідно п.5 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_5 на посаді бухгалтера у ФОП ОСОБА_3. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3754 гривні 54 копійки, невиплачену допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 337 гривень 38 копійок , моральну шкоду в сумі 3 000 гривень, судовий збір 487 гривень 20 копійок. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1461 гривню 60 копійок. Рішення в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі допущено до негайного виконання. (а.с. 4-12)

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року по цій справі залишено без змін. (а.с.13-16)

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 22 квітня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснило незаконне звільнення з посади бухгалтера ОСОБА_5 з 17.03.2015 року згідно п.5 ст. 40 КЗпП України. Одночасно судами встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_5 складає 63.63 грн.

Зі змісту ст. 235 КЗпП України , у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так як судами встановлено, що звільнення позивача з роботи було здійснено з порушенням трудового законодавства , і тому він має право на виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, після строку закінчення тимчасової непрацездатності, тобто з 08.08.2015 року по день поновлення на посаді (22.04.2016 року).

Враховуючи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2016 року позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2015 року по 31.10.2015 року вирішені, по даній справі предметом спору є неохоплений період з 01.11.2015 року по день поновлення на посаді (22.04.2016 року).

Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_7 за розрахунком позивача складає 63,6362 гривень, що також встановлено судовими рішеннями під час розгляду питання про поновлення позивача на роботі.

Право на працю, безпосередньо включає право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне існування людини та її сім'ї. Звідси, особливого значення набуває право на своєчасне одержання винагороди за працю та її правовий захист.

Через незаконні дії відповідача, позивачка втратила роботу та можливість заробляти собі на життя. Її позбавили права на працю, гарантоване не тільки національним законодавством, але й нормами міжнародного права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в його постанові №9 від 06.11.1192р «Про практику розгляду судами трудових спорів» (п. 32) - при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Суд першої інстанції ,розглянувши справу обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника відповідача, про відмову у позові з підстави того, що позивачка у розглядає мий період знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «Лотос Трейд» та ФОП ОСОБА_8, так як позивачка працювала в цих організаціях , як до звернення до суду з позовом про поновлення на роботі так і у період з 01.11.2015р по 22.04.2016р, що підтверджується записами в трудовій книжці позивачки та встановлено рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2016р та Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016р у справі №331/8229/15-ц. Це свідчить ,що нового працевлаштування ОСОБА_5 (нового місця роботи, після незаконного звільнення) у вказаний період у позивачки не було; доказів отримання позивачкою гарантованих державою соціальних виплат у вказаний період відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги правового обґрунтування незаконності судового рішення не містять.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2017 року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: