У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, третя особа - заступник Генерального прокурора України - головний військовий прокурор ОСОБА_7, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в інтерв'ю інтернет-видання «СЕГОДНЯ».ua» заступником Генерального прокурора України - головним військовим прокурором ОСОБА_7 відносно нього поширено недостовірну інформацію, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті інтернет-видання ІНФОРМАЦІЯ_4 Зазначав, що поширена головним військовим прокурором ОСОБА_7 інформація є недостовірною, такою, що порушує його немайнові права, зокрема, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки не відповідає дійсності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати недостовірною зазначену інформацію; зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ОСОБА_3 впродовж п'яти календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду у даній справі такими способами: направити до інтернет видання «Сегодня».ua» письмове спростування Генеральної прокуратури України з проханням опублікувати спростування на тому самому місці та в тому ж форматі, як було опубліковано інтерв'ю із заступником Генерального прокурора України - головним військовим прокурори ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме спростування такого змісту:

ІНФОРМАЦІЯ_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 року інтернет-виданням «Сегодня».ua» опубліковано інтерв'ю із заступником Генерального прокурора України - головним військовим прокурором ОСОБА_7 під заголовком «Інтрев'ю з ОСОБА_6: ІНФОРМАЦІЯ_2, диверсій ми не проводимо ...», в якому міститься інформація про розслідування кримінального провадження щодо незаконного звільнення від відбування покарання колишнього народного депутата України ОСОБА_5, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 Російською мовою цей текст викладено «Сегодня».ua» в такій редакції: ІНФОРМАЦІЯ_3

У дійсності у кримінальному провадженні, відкритому за фактом незаконного звільнення 11 червня 2014 від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5, колишній прокурор Київської області ОСОБА_3 у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_5 не підозрюється, а також не підозрювався у вчиненні цього злочину на момент оприлюднення зазначеного інтерв'ю заступника Генерального прокурора України - головного військового прокурора ОСОБА_6».

Розмістити на офіційному веб-порталі Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua/ повідомлення наступного змісту:

«Колишній прокурор Київської області ОСОБА_3 не підозрюється у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_5 від відбування покарання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом колишнього прокурора Київської області ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України визнано недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року заступником Генерального прокурора України - головним військом прокурором ОСОБА_7 в інтерв'ю інтернет-виданню «Сегодня».ua» про те, що незаконному звільненню від відбування покарання колишнього народного депутата ОСОБА_5 у 2014 році сприяв колишній прокурор Київської області ОСОБА_3 У дійсності у кримінальному провадженні відкритому за фактом незаконного звільнення 11 червня 2014 від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5, колишній прокурор Київської області ОСОБА_3 у сприянні незаконному звільненню ОСОБА_5 не підозрюється, а також не підозрювався у вчиненні цього злочину на момент оприлюднення зазначеного інтерв'ю заступника Генерального прокурора України - головного військового прокурора ОСОБА_6».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року

у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові

ОСОБА_3 з інших правових підстав.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3- ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що поширена інформація є оціночним судженням автора, а тому не підлягає спростуванню. Оскільки спірна інформація є повним та точним відтворенням публічного виступу ОСОБА_6, тому інтернет-видання «Сегодня. ua» не несе відповідальності за поширення цієї інформації.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові з інших правових підстав, виходив із того, що поширена інформація не є оціночним судженням, а містить фактичні дані, проте поширення оспорюваної інформації мало місце в порядку інформування Генеральною прокуратурою України суспільства про свою діяльність, що стосується, зокрема, і позивача ОСОБА_3, у порядку, визначеному Законом України «Про інформацію», і така інформація спростуванню не підлягає.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані (ст. 212 ЦПК України).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в інтерв'ю інтернет-видання «Сегодня».ua» заступником Генерального прокурора України - головним військовим прокурором ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 поширено таку інформацію: ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті інтернет-видання ІНФОРМАЦІЯ_4

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Статтею 29 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури інформують суспільство про свою діяльність шляхом повідомлень у засобах масової інформації.

Судом встановлено, що 12 червня 2014 року слідчим управлінням прокуратури Київської області розпочаті досудові розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом неналежного виконання службовими особами Бориспільської виправної колонії № 119 своїх службових обов'язків, що призвело до незаконного звільнення від подальшого відбування покарання із зазначеної установи ОСОБА_5 та за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, за фактом постановлення 3 червня 2014 року суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області неправосудної ухвали, відповідно до якої засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за хворобою. Зазначені кримінальні провадження 17 червня 2014 року об'єднано в одне провадження.

У подальшому слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 361; ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 2 ст. 383 КК України, у вчиненні яких 9 грудня 2014 року ОСОБА_3 оголошено про підозру.

Зазначені провадження об'єднано в одне провадження.

Із вказаного кримінального провадження 25 березня 2015 року було виділено матеріали за підозрою колишнього прокурора Київської області ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 361; ч. з ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 2 ст. 383 КК України, та його оголошено у розшук.

Згідно з інформацією, наданою Генеральною прокуратурою України, ОСОБА_3 підозрюється у тому, що з метою приховування вчиненого підпорядкованими йому працівниками прокуратури тяжкого злочину та вступивши з ними у злочинну змову, організував несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи - комп'ютерного програмного комплексу «Єдина система статистики та аналізу роботи органів прокуратури України», службове підроблення апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2014 року та конверту поштового відправлення, який мав підтверджувати факт подання апеляційної скарги з дотриманням встановленого законом строку, здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Також судом встановлено, що 1 липня 2016 року для уточнення інформації, поширеної в інтерв'ю головним військовим прокурором ОСОБА_7, Генеральною прокуратурою України інтернет-виданню «Сегодня.uа» направлено інформаційне повідомлення, так як відомості щодо ОСОБА_3 в інтерв'ю було викладено неточно, в якому зазначено:

«ІНФОРМАЦІЯ_1 року заступник Генерального прокурора України - головний військовий прокурор ОСОБА_6. в інтерв'ю «Сегодня» проінформував про сприяння екс-прокурором Київської області ОСОБА_3 про незаконне звільнення в 2014 році колишнього народного депутата ОСОБА_5. Як повідомляє прес-служба Військової прокуратури, «зазначена інформація підлягає уточненню, оскільки колишній прокурор Київської області підозрюється в заздалегідь не обіцяному приховуванні його працівниками прокуратури тяжкого злочину, метою якого було звільнення ОСОБА_5 шляхом організації несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи службових підробок і здійснення завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину».

Відтак, судом установлено, що поширена відносно ОСОБА_3інформація вказує на перебіг досудового розслідування, яке проводить Генеральна прокуратура України і згідно вимог Закону України «Про інформацію» доводилось до відома суспільства.

Установивши відсутність юридичного складу правопорушення, апеляційний суд вірно відмовив у позові.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик