Провадження № 2/201/2802/2017
У Х В А Л А

21 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Автокредит плюс» звернулося до суду із вказаною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів.

Указана позовна заява надійшла до суду 18 серпня 2017 року та передана згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19 серпня 2017 року судді Ходаківському М.П.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підлягає поверненню з огляду на наступне.

Так, положеннями ч.1 ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за межами Соборного району м. Дніпро.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачу у разі, якщо справа не підсудна цьому суду.

Виходячи з положень ст. 115 ЦПК України вбачається, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що поставляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Ураховуючи указані приписи процесуального законодавства та зважаючи на те, що зареєстрованим місцем проживання відповідачів не є Соборний (Жовтневий) район м. Дніпра, і не зазначено підстав, з яких слід дійти висновку, що спір підсудний Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, а тому справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська і підлягає поверненню позивачу разом із усіма додатками до неї документами для звернення до належного суду.

Керуючись ст. 109, 110, 115, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що з відповідним позовом вона може звернутися до належного суду, до територіальної юрисдикції якого належить розгляд даного спору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя М.П. Ходаківський