Справа № 464/4899/17
пр.№ 2/464/1381/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на проживання та користування жилим приміщенням,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за нею право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що проживала з ОСОБА_3 у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок перебуває у власності Львівської міської ради. Зазначає, що проживали із ОСОБА_3 як чоловік та дружина, однак шлюбу не реєстрували. У дану квартиру заселилася у 2010 році та, окрім неї та ОСОБА_3, у даній квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований. Стверджує, що вела з ОСОБА_3 спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті одна залишилась проживати у даній квартирі та сама утримує її, а також сплачує житлово-комунальні послуги. А оскільки під час спільного проживання із ОСОБА_3 не було внесено відомості в будинкову книгу щодо того, що вона є членом сім'ї ОСОБА_3 та наймачем вищезазначеної квартири, вона позбавлена належних наймачу прав, зокрема щодо проведення ремонту, поселення в квартиру інших осіб тощо.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради у судовому засіданні зазначив, що при прийнятті рішення покликається на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт постійного проживання позивача з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 як чоловіка та дружини.

Так, свідок ОСОБА_4 повідомив, що був у дружніх відносинах з ОСОБА_3, підтвердив, що останній з 2010 року проживав з ОСОБА_8 як чоловік та дружина в квартирі АДРЕСА_1. Зазначив, що бував у них вдома та стверджує, що вони проживали як подружжя.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що працює майстром в ЛКП «Дністер». Зазначила, що декілька разів обстежувала квартиру АДРЕСА_1, який перебуває на балансі ЛКП «Дністер». Зазначає, що у вказаній квартирі проживає ОСОБА_1 та проживав її чоловік ОСОБА_3, який помер у лютому 2017 року. Свідку відомо, що позивач з ОСОБА_3 жили у цивільному шлюбі, зазначає, що часто бачила їх як на вул. Дунайській, так і в квартирі, яку обстежувала у 2016 році, коли ОСОБА_3 ще був живим, а також у 2017 році вже після його смерті. Свідком було з'ясовано від інших мешканців будинку, що ОСОБА_1 живе за вказаною адресою з 2010 року.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що являється подругою позивача та підтверджує, що позивач з 2010 року живе у квартирі АДРЕСА_1, куди поселялася до свого цивільного чоловіка ОСОБА_3. Повідомляє, що часто бувала у них вдома, та між ними існували теплі сімейні відносини. Підтвердила, що позивач з ОСОБА_3 жили як чоловік та дружина, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що є подругою позивача та підтверджує проживання позивача з чоловіком ОСОБА_3 протягом більш, ніж шести років. Зазначає, що бувала у них вдома в квартирі АДРЕСА_1, також підтвердила, що позивач з ОСОБА_3 жили як чоловік та дружина.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з довідками з місця проживання, виданих ЛКП «Дністер» від 05.10.2015 р. та 23.10.2017 р., зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 та основним її квартиронаймачем є ОСОБА_3, власником квартири є міська рада та квартира перебуває у державній власності.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №710 від 15.12.2011 р. змінено договір найму жилих приміщень ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1

Як вбачається з акту ЛКП «Дністер» від 22.12.2016р., в квартирі АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3, який зареєстрований по вищевказаній адресі, з 2010 року без реєстрації проживає ОСОБА_8 та веде з ним спільне господарство.

З листа Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області №3139/04-06 від 18.09.2017 р. вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться у державному реєстрі актів цивільного стану громадян, смерть ОСОБА_3, який помер 19.02.2017 р. зареєстровано за а/з №330 від 20.02.2017 р. Львівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області.

Згідно із свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 від 20.08.2017 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 20.08.2017 р., про що складено відповідний актовий запис №655; прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу «ОСОБА_1», дружини - «ОСОБА_1».

Актом ЛКП «Дністер» від 18.09.2017 р. встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживала без реєстрації і вела спільне господарство з ОСОБА_3 до дня його смерті.

Згідно з довідкою про заборгованість за житлово-комунальні послуги по ЛКП «Дністер» станом на 23.10.2017 р. така відсутня.

Із договору на ремонтні роботи від 20.06.2016 р., укладеним між ОСОБА_8 (замовником) та ТзОВ «Компанія «Моя хата» (виконавцем), вбачається, що виконавець зобов'язується організувати та супроводжувати проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Договором на виготовлення меблів від 17.10.2016 р., укладеним між ОСОБА_8 (замовником) та Приватним підприємством «Ірис «Феміда» (виконавцем), передбачено, що виконавець зобов'язується передати у власність замовника товар, а саме шафу-купе, доставка товару за адресою: АДРЕСА_1 а замовник зобов'язується прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Крім шлюбу, кровного споріднення та усиновлення, сім'я може бути створена і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку, за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно положень ст.64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з ст.106 Житлового кодексу України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 вселилася в спірне жиле приміщення як член сім'ї основного квартиронаймача та продовжує нести обов'язки наймача, суд вважає, що відповідно до вимог Житлового кодексу України остання має право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Щодо відсутності реєстрації у спірному житлі, то дана обставина не може заперечувати факт проживання позивача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 що і зазначено у п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно якого наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що у період 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року (дня смерті ОСОБА_3.) відносини між нею та ОСОБА_3 за рівнем пов'язаності побуту, взаємної турботи, наявності взаємних прав та обов'язків мали характер, притаманний лише сім'ї, а відтак позовні вимоги ОСОБА_11 щодо визнання її права на проживання та користування спірним житлом є підставним та підлягають задоволенню.

На підставі ст.47, 55 Конституції України, ст.29 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 61, 63, 64, 65, 106 Житлового кодексу України, та керуючись п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст.3, 8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікайний номер НОМЕР_1) право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Б.Р. Мичка