АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1918/16-ц 22-ц/774/1335/К/17
Справа № 182/1918/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1335/К/17 суддя Тихомиров І.В.
Категорія - 32 (IV) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в квітні 2016 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з позовом, який згодом неодноразово уточнювала, за вимогами якого просить стягнути з відповідачів майнову та матеріальну шкоду.

Зокрема уточнивши позовні вимоги 07.12.2016 року зазначила співпозивачем по справі окрім себе ПП «Дніпрянка» та просила суд стягнути шкоду на їх користь.

Свої вимоги позивач мотивула тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

На підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 р. з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти.

03.08.2011 р. Державною виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка», який скасовано 04.12.2012 р.

Вважає, що вона є співвласником арештованого майна і тому за період з 03.08.2011 р. по 04.12.2012 р., що становить 409 діб, нею та ПП «Дніпрянка» недоотримані кошти в розмірі 5930500,00 грн., які вона просить стягнути на свою користь і на користь ПП «Дніпрянка».

Крім того просила стягнути моральну шкоду, яку оцінює 50000 грн.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди на користь ПП «Дніпрянка» відмовлено.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув не всі позовні вимоги, які перебувають у нерозривному зв'язку з вимогами, щодо яких ухвалено рішення.

Судом першої інстанції було порушено її право на судовий захист, передбачений ст. 64 Конституції України.

Зауважує, що на підтвердження своїх позовних вимог нею було надано суду першої інстанції всі необхідні докази, які вона вважає допустимими.

Крім того зауважує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а рішення суду не містить обґрунтування доводів сторін по суті спору.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено що 18.04.2000 р. між ОСОБА_1 та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. (а.с. 8-9)

За п. 1 зазначеного договору учасник спільної діяльності передає грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння.

Метою договору за п. 2 є досягнення спільної мети.

29.03.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки боргу. (а.с.86-87)

14.06.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 10/396-10 було видано Наказ про примусове виконання рішення від 29.03.2011р., за яким з ПП «Дніпрянка» на користь обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти в розмірі 62565,00 грн. - основного боргу, 2728,00 грн. - річних, 12136,25 грн. - інфляційних витрат, 774,29 грн. - витрат на держмито, 236,00 грн. - витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу. (а.с. 88)

03.08.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було складено акт було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка». (а.с. 11 - 12)

Постановою начальника відділу ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 04.12.2012 р. акт опису та арешту майна від 03.08.2011 р. скасовано. (а.с. 15-16).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пред'явлено позов до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який було уточнено 07.12.2016 року.

В уточній позовні заяві позивач просила відшкодувати за рахунок держави майнову шкоду в розмірі 5 980 500 грн. на свою користь та на користь ПП «Дніпрянка».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про про стягнення матеріально шкоди на користь ПП «Дніпрянка».

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1 яке придбане на підставі договору про спільну діяльність, тому у зв'язку з недоведеністю права власності позивача на майно, суд не може застосувати способи його захисту.

Однак при ухваленні зазначенного рішення, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, розглянув не всі позовні вимоги позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пред'явлено позов до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який було уточнено 07.12.2016 року.

В уточненій позовній заяві позивач просила суд відшкодувати за рахунок держави майнову шкоду в розмірі 5 980 500 грн. на свою користь та на користь ПП «Дніпрянка».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про про стягнення матеріальної шкоди на користь ПП «Дніпрянка».

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 ЦПК України, судовий розгяд закінчується ухваленням рішення суду. Проте, в порушення вказаних вимог норм ЦПК України, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на користь ПП «Дніпрянка» процесуальним документом у вигляді ухвали, тобто фактично не розглянув вказані позовні вимоги у встановленому Законом порядку, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає такими , що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції розглянуто не всі її позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 стягнення з матеріальної шкоди на користь ПП «Дніпрянка» задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу вище зазначених норм процесуального закону вбачається, що процесуальна дія у вигляді залучення у справі в співпозивача нормами ЦПК України не передбачена.

Крім того слід зауважити, що відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, ОСОБА_1, як позивачем, в порушення ст. 3 ЦПК України, заявлено позовні вимоги стосовно юридичної особи, права якої, на її думку, порушено відповідачами, в той час як за захистом своїх прав ПП «Дніпрянка» до суду не зверталось та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ПП «Дніпрянка» уповноважувало позивача пред'являти позов від його імені в його інтересах.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обгунтовувала свої вимоги тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

На підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 р. з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти.

03.08.2011 р. Державною виконавчою службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка», який скасовано 04.12.2012 р.

Позивач вважає, що вона є співвласником арештованого майна і тому за період з 03.08.2011 р. по 04.12.2012 р., що становить 409 діб, нею недоотримані кошти в розмірі 5930500,00 грн., які вона просила стягнути.

Так, згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вказаної статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Отже, при пред'явленні вимоги про вiдшкодування неодержаних доходiв (упущеної вигоди) законодавець покладає на позивача обов'язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi якби його право не було порушене.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що вона має право на відшкодування шкоди, оскільки відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1, у зв'язку із чим, за відсутності правових підстав для задоволення позову, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що на підтвердження своїх позовних вимог нею було надано суду першої інстанції всі необхідні докази, які вона вважає допустимими колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами того що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_1

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено її право на судовий захист, передбачений ст. 64 Конституції України, оскільки у зв'язку з недоведеністю права власності позивача на майно, суд першої інстанції не міг застосувати способи його захисту.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України, нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, Приватного підприємства до Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа приватне підприємство «Дніпрянка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: