Провадження № 2-о/219/1052/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бахмутський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статті, дата народження 05 липня 2017 року, місто народження м. Шахтарськ, Донецької області, мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Горлівка, Донецької області, громадянка України, батьком якої є зі слів матері. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05 липня 2017 року у м. Шахтарську Донецької області ОСОБА_1 народила дитину жіночої статті. На час народження дитини ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебувала. З метою реєстрації факту народження дитини вона звернулась до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але їй в цьому було відмовлено, оскільки наданий нею документ про народження дитини не відповідає формі, визначеній Наказом міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Встановлення факту народження в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про народження, згідно чинного законодавства України.

До суду заявник не прибула, представник заявника надав заяву, в якій вказавши, що просить розглянути справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не викликався, оскільки відповідно до частини 2 статті 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Але суд при розгляді даної справи враховує та виконує вимоги частини 5 статті 257-1 ЦПК України, яка наголошує на тому, що копія судового рішення невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи, та пункту 2 частини 4 статті 257-1 ЦПК України, відповідно до якого у разі незгоди з цим судовим рішенням сторони мають право його оскаржити у загальному порядку, встановленому ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа Бахмутський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Макіївка, Донецької області, є громадянкою України та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

05 липня 2017 року народилась дитина жіночої статті, про підтвердження цього факту лише є копія медичного свідоцтва про народження та медичні документи, які є не українського зразку і ці документи видані закладами, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, і вони є недійним і не створюють правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області за вих. №15.14-93-5078 від 18 жовтня 2017 року (а.с.8) заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з причини предявлення документа, що підтверджує народження дитини, який не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України, виданого органом реєстрації на тимчасово непідконтрольній території України після 01 грудня 2014 року.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В силу частин 1 та 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст. 125 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Згідно ст.135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявник у справі та її син, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Бахмутський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини - жіночої статті ОСОБА_2, яка народилась у м. Шахтарську Донецької області, що розташоване на території непідконтрольній державній владі України, 05 липня 2017 року, від мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, що стосується вимоги про внесення відомостей про батька, в цій частині слід застосувавши вимоги статті 135 ч. 1 СК України, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 свідоцтво про народження її доньки, видане державним органом України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 6, 10, 11, 15, 208, 212-215, 234-235, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Бахмутський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, дитини жіночої статті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місто народження м. Шахтарськ, Донецької області, Україна, вказавши в актовому записі про народження дитини відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України батька дитини за вказівкою матері, та матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянку України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.А.Брежнев