Справа № 344/5762/17
Провадження № 22-ц/779/1522/2017
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретар Петріва Д.Б.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було предявлено до ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору №б/н, укладеного між сторонами 20.09.2010 року на суму 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складала 47 425,17 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити вищезазначену заборгованість, позивач просив стягнути її в примусовому порядку, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 41 925,17 грн заборгованості за кредитним договором та 1600 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині зменшення пені та штрафів, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру пені та штрафів, оскільки відповідачем не було наведено істотних обставин такого зменшення розміру пені та штрафів. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази дострокового погашення кредиту та відсотків, тяжкого матеріального стану боржника. Також представник позивача вказує на те, що зменшуючи суму неустойки пені та штрафу у загальній сумі боргу з 5734,53 грн до 234,53 грн, суд невірно вказав загальну суму заборгованості по кредиту та відсотках, зазначивши 4 160,50 грн замість 41 690,64 грн. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що сума неустойки 5 734,53 грн є значно меншою за загальну заборгованість по кредиту та відсотках, яка становить 41 690,64 грн. Посилаючись на вищенаведене, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в зазначеній частині нове рішення про задоволення вимог щодо стягнення пені та штрафів у повному обсязі.

ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Така заява підлягає до задоволення.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених вище мотивів підтримала.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом та відсотками жодною із сторін не оспорюється, а тому колегією суддів у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе за Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобовязань щодо повернення кредитних коштів, у неї утворилась заборгованість, яка підлягає поверненню. Разом з тим, суд зменшив розмір пені у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України. Колегія суддів вважає, що з цим висновком суду першої інстанції можна погодитись з огляду на таке.

Згідно із ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Встановлено, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 прийнятих на себе зобовязань щодо повернення кредитних коштів, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становила 47 425,17 грн, з яких: 4 160,50 грн заборгованість за кредитом; 37 530,14 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 грн заборгованість за пенею та комісією, а також з штрафів 500 грн (фіксована частина) та 2 234,53 грн процентна складова. Дана заборгованість підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком, правильність якого жодними належними та допустимими доказами не спростовано (а.с.4-5).

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конструкція вказаної норми вказує на те, що розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо буде встановлена хоча б одна із зазначених підстав: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України дає право суду зменшити розмір неустойки, але лише після того, коли вона вірно, відповідно до вимог закону та умов договору, буде обчислена. При цьому, під час вирішення питання про зменшення неустойки суд повинен об'єктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобов'язання; причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника; співмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

Надані апеляційному суду документи (довідка Банку про відсутність кредитної заборгованості відповідачки, копії квитанцій) свідчать про те, що ОСОБА_3 добровільно вжила належних заходів до зменшення негативних наслідків допущених нею порушень кредитної угоди. По-друге, колегія суддів враховує те, що сторони 19 вересня 2017 року уклали додаткову угоду №1 про зменшення заборгованості по сплаті відсотків, комісії та пені, і ця заборгованість їй прощена.

За таких обставин не можна вважати, що суд неправомірно зменшив розмір заборгованості відповідачки по пені та штрафу.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в оскарженій частині судом ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Тому підстав для його скасування чи зміни немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313-314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_4