Справа № 199/2099/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя посилаючись на те, що він проживав з ОСОБА_2 однією сім'єю, починаючи з 1999 року, без оформлення шлюбу, 18 березня 1999 року у них народилась донька ОСОБА_3. 24 січня 2004 року між ними було укладено шлюб, що засвідчується відповідним свідоцтвом. На даний час їх сім'я фактично розпалася та він з відповідачем проживають окремо.

15 листопада 2001 року за договором купівлі-продажу домоволодіння позивач з відповідачем набули у спільну сумісну власність, за спільні кошти домоволодіння №146 з належними будівлями та спорудами. Яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1434 кв.м. у фактичному користуванні.

Стороною договору купівлі-продажу була відповідач, в спірному будинку позивач зареєстрований з 13 січня 2004 року та по теперішній час, що підтверджується відповідною про це відміткою в паспорті.

Позивач зазначає, що починаючи з 17 березня 2003 року виїхав за кордон працювати. При цьому постійно приїздив до дому, до сім'ї, піклувався про них, допомагав їм по господарству та грошима. В 2007 році він з відповідачем вирішили повністю знести будинок №146 та побудувати на земельній ділянці новий будинок. У період з 2007 по 2015 рік за його рахунок набували у власність будівельні матеріали для будівництва будинку. В жовтні 2010 року розпочалося будівництво його з відповідачем нового будинку на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Казахстанська, буд. 146. Повідомлення про початок виконання будівельних робіт до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області було подано 02.07.2015 року, ДП 47. Будівництво спірного житлового будинку завершилося 08.09.2015 року, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 08.09.2015 року, Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 08.09.2015 року та характеристикою будинку, господарських будівель та споруд.

07 серпня 2014 році відповідач приватизувала на себе земельну ділянку, на якій розташовано спірний житловий будинок №146. Будівництво спірного житлового будинку завершилося 08.09.2015 року, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 08.09.2015 року, Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 08.09.2015 року та характеристикою будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач зазначає, що будівництво нового житлового будинку здійснювалося на протязі 2010-2015 років, тобто під час його перебування з позивачем в зареєстрованому шлюбі. В цей період він постійно працював за кордоном, та весь час перераховував дружині грошові кошти на будівництво спільного будинку, що підтверджується відповідними про це квитанціями, а отже вважає спірний будинок новоствореним нерухомим майном.

Право власності на новостворений житловий будинок зареєстровано за відповідачем, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕК 008989, виданий Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, кадастровий №:01:662:0047 та новим технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, реєстровий № 1355 від 15.01.2017 року.

Позивач вважає, що оскільки, спірний новостворений будинок будувався з відповідачем спільними зусиллями та за його грошові кошти в період з 2010 по 2015 рік, а відповідач в цей час не працювала та доходу не мала, вважає, що він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу між ним та відповідачем

У звязку з цим просить суд визнати житловий будинок №146, який розташовано за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська, а також земельну ділянку кадастровий :01:662:0047, яка розташовано за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська, 146 об'єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поділити спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності по 1/2 частині на житловий будинок, який розташовано за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська, будинок 146, а також земельну ділянку кадастровий :01:662:0047, яка розташовано за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська, 146..

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала частково проти позовних вимог, не заперечувала проти того, що зазначене домоволодіння є спільним майном подружжя, проте вважала, що позивачем не доведені технічні характеристики будинку. Крім того, вважала, що земельна ділянка не підлягає поділу, бо не відноситься до спільної сумісної власності подружжя.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 січня 2004 року сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №30. На даний час між сторонами фактично припинилися шлюбні стосунки, подружжя проживає окремо.

15 листопада 2001 року за договором купівлі-продажу домоволодіння відповідач придбала домоволодіння №146 з належними будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Казахстанська. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1434 кв.м. у фактичному користуванні та складалося з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ.З. 07 серпня 2014 році відповідач в порядку приватизації отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1 га по вулиці Казахстанській №146 в м. Дніпропетровську, кадастровий номер :01:662:0047.

Під час перебування в шлюбі сторони вирішили повністю знести будинок №146 та побудувати на земельній ділянці новий будинок. Повідомлення про початок виконання будівельних робіт до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області було подано 02.07.2015 року, ДП 47. Будівництво спірного житлового будинку завершилося 08.09.2015 року, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 08.09.2015 року, Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 08.09.2015 року та характеристикою будинку, господарських будівель та споруд. Житловий будинок №146 по вулиці Казахстанській в м. Дніпрі після будівництва складається з : житлового будинку літ. Д-1 загальною площею 111,7 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., сараю літ.Б, гаражу літ.Е, вбиральні літ.Ж душу літ.И. Державна реєстрація права власності відбулась 01.02.2016 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини є зокрема, майно, набуте нею за час шлюбу, але в порядку спадкування.

Відповідно до статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачем було визнано, що новозбудований будинок який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Казахстанська, буд. 146 є спільним майном подружжя, тому відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставина що визнається сторонами, не підлягає доказуванню. Таким чином, згідно ст. ст. 69,71 СК України суд вважає визнати домоволодіння яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Казахстанська, буд. 146 спільним майном подружжя, та таким, що підлягає поділу між подружжям в рівних частинах відповідно до вимог ст.ст.69,71 СК України.

В частині позовних вимог щодо визнання земельної ділянки кадастровий номер :01:662:0047 на якій розташовано спірний житловий будинок №146 по вулиці Казахстанська в місті Дніпрі спільним майном подружжя суд вважає відмовити, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Такі самі норми містяться в нині чинних статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 3098,57 грн., та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., як недоплачений при зверненні до суду за позовні вимоги про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю.

Керуючись ст.ст. 60,69-71 СК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15,212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,- задовольнити частково.

Визнати будинок №146 по вулиці Казахстанській в місті Дніпрі спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку №146 по вулиці Казахстанській в місті Дніпрі, який в цілому складається з: житлового будинку літ. Д-1 загальною площею 111,7 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., сараю літ.Б, гаражу літ. Е, вбиральні літ.Ж, душу літ.И, №1-7,І споруд, замощення.

Залишити у власності ОСОБА_2 ? частину будинку №146 по вулиці Казахстанській в місті Дніпрі, який в цілому складається з: житлового будинку літ. Д-1 загальною площею 111,7 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., сараю літ.Б, гаражу літ. Е, вбиральні літ.Ж, душу літ.И, №1-7,І споруд, замощення.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 3098,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя