Справа № 168/573/17
Провадження № 2/168/204/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - нотаріус Старовижівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - нотаріус Старовижівської ДНК ОСОБА_4, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 липня 2017 року після смерті ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 січня 2015 року померла її мати ОСОБА_5 За життя вона заповіту не складала. Спадкоємцями за законом І черги є чоловік померлої ОСОБА_6, діти ОСОБА_2, ОСОБА_7 Зазначає, що ОСОБА_7 спадщину не приймав, позивач та відповідач прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживали разом, були зареєстровані за однією адресою, заяви про відмову від прийняття спадщини не подавали. Під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що нотаріусом Старовижівської ДНК ОСОБА_4 13 липня 2017 року ОСОБА_3 видано свідоцтво на право на земельну частку (пай) в розмірах 1.72 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Любохинівський», яка належала на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0123246, виданого Старовижівською РДА 17 лютого 1997 року, спадкодавцю ОСОБА_5 При цьому нотаріусом не було враховано, що два спадкоємця за законом прийняли спадщину. Вказує, що видачею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 порушено право позивача на спадщину після смерті матері, тому свідоцтво про право на спадщину від 13 липня 2017 року вважає недійсним.

Позивач в судове засідання не зявилася, представником позивача подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали.

Відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи без його участі.

В судове засідання третя особа - державний нотаріус ОСОБА_4 не з'явилась, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом спадкової справи 90/2017, заведеної після смерті ОСОБА_5, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла 16 січня 2015 року (аркуш справи 5). За життя ОСОБА_5 заповіту не складала, сторони по справі є спадкоємцями І черги за законом. Сторони по справі прийняли спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 8). Син спадкодавця ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, на час відкриття спадщини, разом із спадкодавцем не проживав. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 немає.

Таким чином судом встановлено, що сторони в установленому законом порядку прийняли спадщину як спадкоємці І черги за законом, однак відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 липня 2017 року, нотаріусом Старовижівської ДНК ОСОБА_4 видано свідоцтво на право на земельну частку (пай) в розмірах 1.72 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Любохинівський», що залишилася після смерті ОСОБА_5, лише одному із спадкоємців ОСОБА_3, (аркуш справи 30-32).

Відповідно дор статті 69 "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріус або сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 1.2. Розділу 10 Положення про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 При зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно зі статтею 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до абзацу 3 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до статті 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, які воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстава, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі (аркуш справи 27). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, крім інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Кожна сторона, відповідно до статті 60 ЦПК України, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином суд приходить до переконання, що на зазначену земельну ділянку (пай), яка входить до складу спадщини, у сторін виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5. недійним.

Керуючись статтями 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1301 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 174, 197, 208, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 16 січня 2015 року, посвідчене 13 липня 2017 року нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, виданого ОСОБА_3 на право на земельну частку (пай) в розмірах 1.72 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Любохинівський».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_8