Справа №592/9827/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1487/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, -

в с т а н о в и л а:

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що внаслідок порушення з боку спадкодавця відповідача Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, ПАТ «Сумиобленерго» нанесено збитки. Зокрема, 28 жовтня 2013 року представниками товариства за місцем проживання відповідача і його батька в присутності відповідача ОСОБА_3 був виявлений факт самовільного підключення електропроводки до електричної мережі, що зафіксовано у акті № 002694. За результатами розгляду вказаного акта 29 жовтня 2013 року комісія ПАТ «Сумиобленерго» у присутності споживача ОСОБА_5 прийняла рішення, за яким останній повинен був до 29 листопада 2013 року сплатити товариству вартість необлікованої електроенергії у розмірі 9648,35 грн. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із сина споживача, як спадкоємця померлого ОСОБА_5, завдані збитки в сумі 9648,35 грн. від споживання необлікованої електроенергії.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сумиобленерго» відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумиобленерго», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що позовні вимоги товариства підлягають задоволенню на підставі ст. 1231 ЦК України, якою встановлений обов'язок спадкоємця відшкодувати майнову шкоду (збитки), що була завдана спадкодавцем. Також позивач не погоджується з висновком суду про застосування до спірних правовідносин ст. 1281 ЦК України, яка передбачає позбавлення права вимоги кредитора у разі пропуску строків, встановлених частинами 2 та 3 вказаної статті, зазначаючи, що вартість необлікованої електроенергії не є заборгованістю, а ПАТ «Сумиобленерго» не є кредитором у розумінні цієї норми закону. Крім того, позивач просить звернути увагу на те, що у даному випадку товариство звернулося до суду у межах строку загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Сумиобленерго» Середи А.В. про задоволення апеляційної скарги та представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357, вбачається, що енергопостачальник має право: вимагати від побутового споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними побутовим споживачем під час користування електричною енергією.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 липня 2009 року ОСОБА_5 та Сумське МРВЕ ВАТ «Сумиобленерго» уклали договір про користування електричною енергією, за яким ОСОБА_5 став споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до п.п. 19.6 вказаного договору споживач несе відповідальність за споживання електроенергії та підключення до електромереж без дозволу енергопостачальника (у т.ч. споживання електричної енергії поза приладами обліку).

28 жовтня 2013 року позивачем за місцем проживання ОСОБА_5 був складений Акт № 002694 про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення. При цьому був присутній ОСОБА_3 - син споживача, який відмовився від підписання акта (а.с. 3).

В той же час, із складеного акта вбачається, що при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 споживачем допущено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, з порушенням схеми обліку шляхом улаштування відкритої електропроводки. При цьому, комісія в акті залишила повідомлення, що розгляд питання стосовно складеного акта буде здійснюватись 17 листопада 2013 року за адресою: вул. Прокоф'єва, 9, м. Суми.

За ініціативою споживача ОСОБА_5 засідання комісії було проведено 29 жовтня 2013 року, що підтверджується його заявою та протоколом засідання відповідної комісії (а.с. 5 - 6).

Згідно з протоколом № 2694 від 29 жовтня 2013 року засідання комісії з розгляду акта від 28 жовтня 2013 року про порушення ПКЕЕН по філії «Сумське МРВЕ» споживачу ОСОБА_5 були нараховані розмір та вартість необлікованої електричної енергії по акту відповідно до п. 3.3а 3 абзацу за формулою 2.7 п. 3.5 Методики, а саме: за шість календарних місяців, тобто з 28 квітня 2013 року по 28 жовтня 2013 року, 11883 кВт год на суму 9648,35 грн. Нарахована сума мала бути сплачена до 29 листопада 2013 року. Також споживачу у вказаний термін рекомендовано було виконати заходи по ліквідації порушень ПКЕЕН. Як вбачається з відповідного протоколу, ОСОБА_5 відмовився від його підписання (а.с. 6, 7).

Розрахунок платежу по акту № 2694 міститься в матеріалах справи на а.с. 7, а нарахована сума не спростовувалася відповідачем ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Після смерті споживача ОСОБА_5 його майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 успадкував син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом (а.с. 9).

З листа ПАТ «Сумиобленерго» від 17 березня 2014 року на ім'я ОСОБА_3 за місцем його проживання: АДРЕСА_1, вбачається, що оскільки той, тобто ОСОБА_3, звертався до товариства із заявою від 10 лютого 2014 року стосовно списання заборгованості по акту № 002994 від 28 жовтня 2013 року та повідомляв про те, що попередній споживач електроенергії ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тому йому було рекомендовано звернутись спочатку до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією та надати для цього відповідні документи (а.с. 104).

В подальшому, 22 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Сумиобленерго» з іншою заявою, в якій повідомляв, що він є новим власником будинку та просив товариство підключити його до електромережі у зв'язку зі вступом у спадщину, а також просив анулювати акт про порушення електромережі (а.с. 24).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 та Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562.

Положеннями ст.26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електричною енергією для населення.

Відповідно до п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 (далі -ПКЕЕН), самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Пунктом 42 ПКЕЕН зобов'язано споживача електроенергії дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електроенергією, забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору і цих правил, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки.

Однією з підстав для відповідальності споживача електроенергії за ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» та п.48 ПКЕЕН є, зокрема, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, встановлено Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Згідно з п.п. 6 п. 3.1 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника.

При цьому, абзацом третім п.п.а) п.3.3 Методики визначено, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дня останнього контрольного огляду

приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Пунктом 3.5 Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 цієї глави у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії W доб.с.п. (кВт.год) через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год.

За п. 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 28 жовтня 2013 року за № 002694 був складений з дотриманням вимог чинного законодавства представниками позивача у складі трьох осіб, при цьому, син споживача ОСОБА_3 відмовився від його підписання і ніяких зауважень чи заперечень до акту не вніс (а.с. 3).

Крім того, 29 жовтня 2013 року сам споживач був присутній на засіданні комісії позивача по розгляду вказаного акта про виявлені порушення, але не визнав факт наявності порушень Правил користування електричною енергією для населення та відмовився від підписання складеного протоколу (а.с. 6).

Пунктом 53 ПКЕЕН визначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Сумиобленерго» про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, суд першої інстанції виходив з доведеності факту безоблікового споживання електроенергії з боку споживача, проте, вважав, що порушені права позивача не підлягають захисту, оскільки ним пропущений строк, який не підлягає поновленню, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, що позбавляє позивача права вимоги.

Рішення суду в частині доведеності факту безоблікового споживання електроенергії не оскаржується.

Що стосується висновків суду стосовно втрати позивачем права вимоги, то з ними колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Нормами ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У ч. 3 ст. 1268 ЦК України йдеться про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, з урахуванням вказаних нормативно-правових актів та виходячи з матеріалів справи про те, що відповідач ОСОБА_3 у своїй заяві від 10 лютого 2014 року повідомив позивача ПАТ «Сумиобленерго» про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 попереднього споживача послуг з електроенергії ОСОБА_5, відносно якого 28 жовтня 2013 року був складений акт про порушення Правил користування електроенергією для населення, чого позивач не заперечував, тобто, саме з того часу позивач дізнався і повинен був дізнатись про відкриття спадщини, проте, товариство тільки 21 жовтня 2016 року пред'явило свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, звернувшись до суду з відповідним позовом до відповідача ОСОБА_3, як до спадкоємця померлого споживача, у якого були борги з приводу електропостачання, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки ПАТ «Сумиобленерго» не пред'явило вимоги до відповідача ОСОБА_3, як до спадкоємця, що прийняв спадщину, так як він постійно проживав разом із спадкодавцем на час його смерті, протягом шести місяців від дня, коли дізналось про відкриття спадщини, у зв'язку з цим позивач позбавляється права такої вимоги.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин підлягає застосуванню загальна позовна давність тривалістю у три роки згідно ст. 257 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду стосовно того, що до встановлених у даній справі правовідносин не застосовується ст. 1231 ЦК України, якою визначений обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), що була завдана спадкодавцем, не можна взяти до уваги, оскільки, на думку колегії суддів, обов'язковому виконанню спадкоємцями за вказаною статтею Кодексу підлягають зобов'язання спадкодавця відшкодувати майнову шкоду (збитки), які встановлені на підставі безспірних доказів, наприклад, судового рішення, що набрало законної сили, виконавчого напису нотаріуса, проте, заявлені позивачем вимоги про відшкодування вартості необлікованої електроенергії не носили характеру безспірності на момент пред'явлення позову, тому у даному випадку, з урахуванням встановлених обставин, підлягають застосуванню саме вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -