Справа № 709/1857/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 (далі - третя особа-1), ОСОБА_3 (далі - третя особа-2) про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 5 квітня 2017 року помер його батько - ОСОБА_4. Заповіту померлий ОСОБА_4 не складав. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. Треті особи, які в силу вимог цивільного законодавства є спадкоємицями за правом представлення, на спадщину не претендують. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній, а на земельні ділянки оригінали державних актів втрачені. У звязку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельні ділянки, а справу розглянути за його відсутності.

У судове засідання сторони не зявилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 23). Треті особи подали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, а розгляд справи просили проводити без їх участі (а.с. 30, 31).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

5 квітня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 5 квітня 2017 року серії І-СР № 301177 (а.с. 9).

Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 4 жовтня 2017 року № 5602, виданої на підставі погосподарської книги № 11 (особовий рахунок № 1078), ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивач є сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 лютого 1963 року серії IV-УР № 1493933 (а.с. 8).

При житті ОСОБА_4 заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина. Зокрема, на підставі рішення Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 березня 2001 року № 12 на ім'я ОСОБА_4 було виготовлено державний акт серії ЧР № 19-29-00-0732 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га, який отримано власником, що підтверджується листом відділу у Чорнобаївському районі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 3 жовтня 2017 року № 990 (а.с. 6). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 13 січня 2000 року серії ЧР № 23-19-29-01-471, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 12), ОСОБА_4 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,268 га для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2017 року (вих. № 1249/01-16) (а.с. 38), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 39), але свідоцтво про право на спадщину не видавались (а.с. 6).

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 3 жовтня 2017 року (вих. № 1198/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4

глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 5).

Таким чином позивач не може оформити паво власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства за адресою: вул. Свободи, 79, смт. Чорнобай, Черкаська область, на якій розташовано вказаний будинок, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними інвентаризаційної справи на домоволодіння (а.с. 35-37).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто 5 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 заповіту не складав.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Крім того, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п. 3.5 вищевказаного листа, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем та третіми особами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився у с. Малі Канівці Чорнобаївського району Черкаської області, право власності в порядку спадкування за законом:

- на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Свободи, 79, смт. Чорнобай, Черкаська область, що належав його батькові - ОСОБА_5, який помер 5 квітня 2017 року;

- на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,268 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала його батькові - ОСОБА_5, який помер 5 квітня

2017 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 13 січня

2000 року серії ЧР № 23-19-29-01-471;

- на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.46 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала його батькові - ОСОБА_5, який помер

5 квітня 2017 року, на підставі державного акту серії ЧР № 19-29-00-0732, виданого відповідно до рішення Чорнобаївської селищної ради від 26 березня 2001 року № 12.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай