У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3, видане 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Степанюк І.В. зареєстроване за № 38, спадкова справа №59648686. В решті вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом прийняте судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не оцінено, що 20 лютого 2017 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю відомостей та документів, необхідних для його видачі.

Вважає, що оскільки нею було надано всі необхідні для спадкування документи, позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Доводить, що право на спадкування належить лише їй, як сестрі, яка постійно проживала з померлим братом - ОСОБА_3, що підтверджується наявними в їхніх паспортах відмітками про спільну реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, а також довідкою КП "Корецьжитловодоканал" Корецької міської ради №724 від 31.03.2016 року.

Крім того, судом не перевірено достовірність довідки виданої Самострільською сільською радою Корецького району Рівненської області, що вказує на спільне проживання відповідача та померлого.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, розташовану на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, площею 0,24 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та земельну ділянку, що розташована на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, площею 1,98 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, що належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Сторони у справі у відповідності до ст.ст. 1262 ЦК України є спадкоємцями другої черги за законом після смерті ОСОБА_3, як рідні брат та сестра спадкодавця.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Сторони із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України.

Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Документом, що підтверджує місце відкриття спадщини, може бути свідоцтво органів РАЦС про смерть, якщо останнє постійне місце проживання і місце смерті спадкодавця збігаються, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, а також запис у будинковій книзі. Якщо місце проживання померлого невідоме, доказом місця відкриття спадщини буде документ про місцезнаходження належного йому майна (нерухомого, а за його відсутності - рухомого).

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

13 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом заведено спадкову справу №163/2016 після смерті брата ОСОБА_3.

18 січня 2017 року приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області Степанюк І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "ім. Шевченка" с.Самостріли, розміром 2.50 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Постановою приватного нотаріуса Корецького районного нотаріального округу Рівненської області Степанюк І.В. від 20 лютого 2017 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 вже успадковане.

Згідно ксерокопії паспорту спадкодавця ОСОБА_3 та довідки КП "Корецьжитловодоканал" Корецької міської ради №724 від 31.03.2016 року місце проживання спадкодавця зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки № 784, виданої Самострілівською сільською радою Корецького району Рівненської області, ОСОБА_2 на день смерті брата ОСОБА_3 проживав разом з ним.

У свідоцтві про смерть в графі місце смерті вказано с. Самостріли Корецького району Рівненської області.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, як позивачкою, так і відповідачем. Однак жоден із сторін не оскаржує в цій частині рішення суду.

Оскільки, згідно роз'яснень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 24.10.2008 року № 12 у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а рішення суду першої інстанції у даній справі в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом сторонами не оскаржується, то апеляційний суд позбавлений можливості перевірити законність в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із наявності умов для позивачки в одержанні в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з вимогами ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням часток у спадщині інших спадкоємців.

Так як свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.01.2017року приватним нотаріусом відповідачу ОСОБА_2 скасовано рішенням суд від 19 червня 2017 року, відповідач у судовому засіданні апеляційного суду не заперечив щодо оформлення позивачкою ? частину спадкового майна, є всі правовстановлюючі документи на нього, то не існують перешкоди у останньої в оформленні права власності на спадкове майно в позасудовому порядку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.