АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретарі: Пузиковій В.В., Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 759/5829/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/9006/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,50 кв. м., житловою площею 40, 50 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 40,50 кв.м.; визнати за ним право власності на 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_11, Макарівського району, Київської області; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_11, Макарівського району, Київської області та стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 09.07.1977 сторони перебували у шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2014 даний шлюб було розірвано. За час шлюбу сторонами було набуто вказане вище майно, проте сторони не дійшли згоди щодо порядку його поділу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовлено.

Не погодився з рішенням суду позивач, ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 придбана під час перебування сторін у шлюбі та за спільні кошти, а тому підлягає поділу по 1/2 частині. Також зазначає, що ними під час перебування у шлюбі була набута і земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11, Макарівського району, Київської області. Правовідносини щодо спірної земельної ділянки виникли у 2010 році, а тому регулюються нормами КпШС України, за якими приватизована земельна ділянка є спільним майном подружжя та підлягає поділу, так як Закон № 2913-УІ не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин. Вважаючи рішення суду необґрунтованим та незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просили про задоволення заявлених ними вимог.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Майно, що є об'єктом права спільної часткової власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 71 СК України).

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.07.1977, який був зареєстрований в Мощенській сільській раді Гайворонського району Кіровоградської області відділом РАЦС Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №11. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2014 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Матеріалами справи підтверджується, що за час розірвання шлюбу у власності подружжя знаходилось наступне нерухоме майно:

§ квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 40,50 кв.м.;

§ земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_11.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про здійснення поділу вказаного майна, суд першої інстанції вважав доведеною позицію відповідача про те, що спірна квартира була куплена за кошти, джерелом набуття яких була квартира, що перебувала у власності відповідача, була куплена без згоди позивача, відповідно спірна квартира не має статусу спільної сумісної власності. Земельна ділянка була отримана ОСОБА_2 09.01.2010 в результаті реалізації свого права на приватизацію, а тому спірна земельна ділянка не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів апеляційного суду вважає за неможливе.

Так судом встановлено, що 25.12.1998 позивач, відповідач та їх син ОСОБА_7 продали квартиру АДРЕСА_2, яка належала їм в рівних долях за ціною 24000, 00 грн. (а.с.22).

Того ж дня, позивач та ОСОБА_7 придбали квартиру АДРЕСА_3, при цьому позивач став власником 1/3 частини, а ОСОБА_7 власником 2/3 частин вказаної квартири. Купівля була здійснена за ціною 8900,00 грн. (а.с.23). Право власності було зареєстровано в установленому порядку, що вбачається з реєстраційного посвідчення, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації 04.01.1999 (а.с.24,25).

23.12.1998 на ім'я відповідача була придбана квартира АДРЕСА_4. Вартість квартири визначена в розмірі 8592 грн. (а.с.26).

За договором купівлі-продажу квартири від 20.05.2008 відповідач здійснила продаж належної їй квартири АДРЕСА_5. За погодженням сторін вартість квартири визначена в сумі 590850 грн., що становить еквівалент суми 117000 доларів США. Згідно з п. 8 договору продавець (відповідач у справі ОСОБА_2.) стверджує, що на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, який своєю заявою, засвідченою 14.04.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, дає свою згоду на продаж цієї квартири (а.с.27).

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 19.06.2008 відповідач купила квартиру за АДРЕСА_1 за 705000,00 грн.. При цьому у п.6.4 договору вказано, що покупець (відповідач у справі ОСОБА_2.) стверджує, що гроші, передані нею в якості оплати за квартиру є спільною сумісною власністю подружжя. Згода на купівлю зазначеної квартири надана чоловіком покупця ОСОБА_1, про що складена відповідна заява, справжність підпису на якій підтверджена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П. 19.06.2008 за реєстровим №2001, і яка залишається в справах приватного нотаріуса (а.с.28). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П.. Право власності було зареєстровано в установленому порядку, що вбачається з реєстраційного посвідчення, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації 25.06.2008 (а.с.29).

Також 19.06.2008 позивач та ОСОБА_7 продали належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_3. В п. 6.3 договору позивач стверджує, що 1/3 відчужувана частина квартири є спільною сумісною власністю подружжя. Згода на відчуження 1/3 частини зазначеної квартири викладена в заяві дружини ОСОБА_2, справжність підпису на якій підтверджена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П. 19.06.2008, і яка залишається в справах приватного нотаріуса (а.с.113). Цей договір був також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П..

З наведених обставин вбачається, що квартира АДРЕСА_6 була придбана на ім'я відповідача до здійснення продажу сторонами та їх сином ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_7. А отже стверджувати, що вказана квартира придбана за рахунок особистих коштів відповідача, отриманих від реалізації належної їй частки не вбачається можливим.

Квартира АДРЕСА_8, що є предметом спору, була придбана відповідачем майже через місяць після здійснення нею продажу квартири по АДРЕСА_1 проте в той же день, що і було здійснено відчуження позивачем належної йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_9. При цьому в усіх цих договорах сторони у справі визнавали, що перебувають у шлюбі, здійснюють дії щодо спільного майна подружжя та надавали згоду на вчинення таких дій. Посвідчення договору відчуження майна зареєстрованого на ім'я позивача та договору щодо набуття права власності відповідачем відбувалось в один день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КолядоюО.П.. Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що спірна квартира була придбана сторонами як їх спільне майно.

Посилання відповідача на те, що пункти договору про спільну власність вона вважала такими, що не несуть жодного навантаження та є лише обов'язковою умовою нотаріального посвідчення договорів, не можна визнати обґрунтованим, оскільки всі умови договору свідчать про волевиявлення сторін та визначають правовідносини, що є їх предметом. До того ж сторони у справі не були позбавлені права надати заяву про визнання майна особистою власністю кожного з них.

Твердження відповідача про те, що подружжя припинило подружні відносини з 1997 року, з цього часу вони проживають окремо, кожен має свій власний бюджет, прийняті судом першої інстанції, так як також підтверджені поясненнями свідків. Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ці обставини не були встановлені рішенням суду про розірвання шлюбу, заперечуються позивачем, а посилання на це в позовній заяві про розірвання шлюбу не можна визнати належним обґрунтуванням. Пояснення двох із трьох свідків вказують на те, що позивач не здійснював користування спірною квартирою, ця обставина підтверджується і актом від 14.04.2016. Але вказане не спростовує обставин придбання спірної квартири за рахунок коштів отриманих від реалізації спільного майна подружжя.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що позивач згідно його паспорту зареєстрований у спірній квартирі з 10.07.2008, тобто фактично одразу після її придбання, що також вказує на придбання квартири у спільних інтересах сторін.

А отже висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира була куплена за кошти, джерелом набуття яких була квартира, що перебувала у особистій власності відповідача не можна визнати обґрунтованим. Та обставина, що квартира по вул. Академіка Булаховського була куплена відповідачем без згоди позивача, сама по собі не свідчить про те, що квартира не має статусу спільної сумісної власності. Наведені вище обставини вказують на те, що квартира АДРЕСА_8, що є предметом спору була придбана за рахунок коштів отриманих від реалізації спільного майна, у спільних інтересах і, відповідно, є об'єктом спільної власності сторін у справі. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права в цій частині знайшли своє підтвердження, а позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину підлягають задоволенню.

В позовні заяві позивач також просив визнати спільною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_11, Макарівського району, Київської області.

З державного акту про право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_1) вбачається, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1188 га, яка розташована в АДРЕСА_11, Макарівського району, Київської області. Вказаний акт виданий на підставі рішення Мотиженської сільської ради від 29.01.2010 № 243-27-05 (а.с.31). В ході розгляду справи встановлено, що право власності на вказану ділянку було набуто в результаті реалізації права на приватизацію.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частину першу статті 57 доповнено пунктом 5 згідно із Законом № 4766-VI від 17.05.2012.

Суд першої інстанції вказав на те, що Закон № 2913-VІ, яким було віднесено до спільної сумісної власності подружжя земельної ділянки, набутої внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин. Такий висновок ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України. До того ж вказана норма була виключено на підставі Закону № 4766-VI від 17.05.2012, а отже до спільної власності відносять лише земельні ділянки набуті у власність внаслідок приватизації в період дії положень ч.5 ст. 61 СК України.

В даній справі право власності на земельну ділянку набуто з моменту реєстрації 16.06.2010, а отже ані положення ч.5 ст. 61 СК України, ані положення п.5 ч.1 ст. 57 СК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

За загальним правилом статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Виходячи з положень ст. 116 ЗК України приватизація земельної ділянки передбачає безоплатну її передачу у власність громадян.

Відповідачем здійснено реалізацію свого права на приватизацію земельної ділянки, при цьому не передбачається внесення грошових коштів, а отже спільних коштів при його придбанні витрачено не було, тому підстав віднесення земельної ділянки до спільної сумісної власності сторін не вбачається. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки. Суд вірно вказав на відсутність підстав для застосування положень ч. 5 ст. 61 СК України. Посилання суду на те, що спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України є помилковим, але норми цього Кодексу не були застосовані, вказане не призвело до неправильного вирішення позовних вимог, а тому не може бути підставою для скасування рішення в цій частині.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про поділ квартири, що є спільною власністю сторін у справі з постановленням нового рішення про визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 її частину. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_10.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_10.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: