Справа № 496/3703/17
Провадження № 2/496/1961/17
У Х В А Л А

19 жовтня 2017 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Біляївської міської ради, в якій вона просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, а саме: садовий будинок, що розташований за адресою: м. Біляївка СК «Тірас» вул. Паркова, 60 Одеської області.

Відповідно до п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням загальної вартості спірного майна на час розгляду справи, що є ціною позову відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору залежить від ціни позову, а тому визначення ціни позову має важливе значення для визначення розміру судового збору.

Однак, в порушення вимог ч. 4 ст. 119 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, позивачкою не зазначено доказів, що підтверджують ціну позову.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п. п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно п. п. 4 п. 1 даної Постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму 1 «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму 2 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності».

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

З огляду на те, що ціна позову не може бути перевірена судом відповідними доказами, зокрема звітом про оцінку майна, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який був сплачений позивачкою у розмірі 1000 грн., суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, для визначення ціни позову, щодо вимог майнового характеру, та додання до позовної заяви документу, що підтверджує її розмір, а також, у разі необхідності надання документу, що підтверджують сплату бракуючої суми судового збору, встановленого з ціни позову, щодо вимог майнового характеру.

Згідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статтях 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119,120 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_2