Справа № 302/1170/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Міжгірського району, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності та державну реєстрацію права власності, зобовязання вчинити певні дії,-

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,1912 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Майдан в ур."Ровінь" з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії III-ЗК №016357, виданий 28.12.2001року ОСОБА_3 сільською радою народних депутатів на підставі рішення від 26.12.1996 року. З травня 2016 року ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою, а саме: вночі знесла частину огорожі земельної ділянки і зайняла частину належної йому земельної ділянки з плодовими деревами, встановивши свою огорожу і об'єднавши захоплену земельну ділянку із своєю земельною ділянкою. Про зазначену крадіжку огорожі, а також систематичні погрози з боку ОСОБА_4 позивач тричі письмово повідомляв до поліції. Також для вирішення цього земельного спору щодо меж суміжних земельних ділянок позивач звертався до ОСОБА_3 сільської ради, після чого 31.08.2016 року було складено відповідний акт, яким встановлено самовільне зайняття ОСОБА_4 частину земельної ділянки ОСОБА_2 довжиною 15,4 м. і шириною 1,9 м. за встановленою нею огорожею. Однак, у вересні 2016 р. позивач дізнався, що частина його земельної ділянки передана у власність ОСОБА_5 на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради № 3 від 25.06.2015 р., зокрема: земельна ділянка площею 0,22 га у с.Майдан, вул. Борканюка,90, за кадастровим № :01:006:0031, яка безоплатно надана ОСОБА_4 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку.

В процесі розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати недійсними: рішення ОСОБА_3 сільської ради № 3 від 25.06.2015р. «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4В.»; свідоцтво про право власності, серія та номер: 40736366, що 16.07.2015року видане державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_6, яким посвідчується право власності ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків :НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 0,22 га. кадастровий номер :01:006:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і (присадибна ділянка), за адресою : Закарпатська область, Міжгірський район, с. Майдан, вулиця Борканюка, земельна ділянка 90; державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 24, на дану земельну ділянку за вказаною адресою.

Зобовязати ОСОБА_4 звільнити безпідставну набуту та самовільно зайняту (довжина 15,4 метри і ширина 1.9 метри) нею частини з його земельної ділянки площею 0,1912 га в ур. «Ровінь» шляхом зняття встановленої на ній нею огорожі і приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки до стану, який існував до порушення, та повернути їх йому.

Рішенням Міжгірського районного суду від 01 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення ОСОБА_3 сільської ради Міжгірського району Закарпатської області №3 від 25.06.2015 р., яким передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,22 га в с.Майдан, вул.Борканюка,90, Міжгірського району Закарпатської області для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель кадастровий № :01:006:0031 на підставі затвердженої цим рішенням технічної документації із землеустрою зареєстрована в державному реєстрі прав на нерухомість, - в частині накладення цієї земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗК № 01357, виданого ОСОБА_3 сільською радою 28.12.2001 р. на підставі рішення цієї ж Ради від 26.12. 1996 р., в ур. " Ровінь" у с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області, зафіксованої актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства державного інспектора Юртин В.В. Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 04.05.2017 р. № 16.4-02/18 за конфігурацією на план-схемі додатку до акту з площею співпадіння 8,2609%, що відповідає площі в га - 0,01817 (або 181,73 кв.м.). В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить в частині задоволеної вимоги зазначене рішення змінити та визнати недійсним (повністю) рішення ОСОБА_3 сільської ради №3 від 25.06.2015 року «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4В.», в частні вимог, в задоволенні яких відмовлено скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи.

Іншими особами, які беруть участь у справі, рішення суду не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_2, який мешкає в с. Майдан, вул. Борканюка,80, на підставі рішення 15сесії 22 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 26.12.1996 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2536га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, та 28.12.2001 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 016357, (реєстраційний номер у Книзі записів таких актів 217). Дана земельна ділянка складається з ділянки «Біля будинку» площею 0,0624 га. та ділянки 2 в ур. «Ровінь» площею 0,1912 га.(а.с.6).

Згідно плану меж земельної ділянки у державному акті ОСОБА_2 та технічної справи по виготовленню даного державного акту частина земельної ділянки в ур."Ровінь" межує із земельною ділянкою суміжного землекористувача ОСОБА_7 по межі від Б до В (а. с.6,148-150).

Відповідачка ОСОБА_4 згідно договору дарування від 21.11.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим № 2794, прийняла у дар від ОСОБА_7 домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) в с.Майдан, вул.Борканюка,90. У договорі не зазначено про земельну ділянку та її розмір, що обслуговує дане домоволодіння (а.с.160-161).

Згідно рішення ОСОБА_3 сільської ради № 7 від 14.10.2014 р. «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» гр. ОСОБА_4 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,22 га, розташованої на території с.Майдан, вул.Борканюка,90, Міжгірського району, Закарпатської області. (а.с.160).

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради № 3 від 25.06.2015 р. ОСОБА_4, мешканці с.Майдан, вул.Борканюка,90, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в межах с.Майдан вул. Борканюка 90 (кадастровий номер :01:006:0031). та передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,22 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.8).

16.07.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_6, відповідчу ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності №40736366 на дану земельну ділянку та здійснено за нею державну реєстрацію права власності дану земельну ділянку за вказаною адресою. (а.с.29).

Актом від 31 серпня 2016 року, на звернення позивача ОСОБА_2, підписаним сільським головою, спеціалістом землевпорядником, представником поліції стверджено, що відповідачка ОСОБА_4 самовільно захопила частину земельної ділянки ОСОБА_2 та встановила огорожу. (а.с.7)

Згідно акту державного інспектора і спеціаліста Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 04.05.2017 р., складеного на виконання ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_3 сільською радою порушено вимоги ст.25 закону «Про землеустрій» в частині прийняття рішення № 3 від 25.06.2015 р. щодо затвердження технічної документації із землеустрою, бо такий вид документації не був передбачений законом на час винесення рішення. Даним актом також встановлено, що замовлена ОСОБА_2 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка зазначена в його державному акті як земельна ділянка № 2 ( в ур.«Ровінь») площею 0,1912 га), не зареєстрована державним кадастровим реєстратором відділу у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у звязку з виявленою накладкою із земельною ділянкою ОСОБА_4 з площею співпадіння на 8,2609%.

З акту спеціалістів ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, план-схеми в додатку, рішення державного реєстратора вбачається , що земельна ділянка ОСОБА_4, накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 з площею співпадіння 8,2609% до площі 0,22 га, тобто: 0,22 га х 8,2609 % :100% = 0,018173 га (або 181,73 кв.м.).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильних висновків про порушення ОСОБА_3 сільською радою земельних прав позивача при передачі у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_4, оскільки позивача неправомірно позбавлено частини належної йому земельної ділянки і передано її у власність ОСОБА_4

Дані висновки і рішення суду відповідачами ОСОБА_3 сільською радою та ОСОБА_4 не оскаржено.

Окрім того, в суді першої інстанції ОСОБА_3 сільська рада визнала позов ОСОБА_2 та той факт, що ОСОБА_4 самовільно захопила частину земельної ділянки від ОСОБА_2

Разом з тим, встановивши порушення земельних прав позивача, суд першої інстанції неправильно обрав спосіб захисту для відновлення порушених прав, визнавши недійсним рішення сільської ради лише в частині накладення на земельну ділянку позивача, тобто частково, та взагалі безпідставно відмовив позивачу у визнанні недійсним свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку видане відповідачу ОСОБА_4

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення ОСОБА_3 сільської ради та видане на підставі нього відповідачу ОСОБА_4В свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку підлягають визнанню недійсними.

Згідно ч. 1, 3 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Оскільки матеріалами справи доведено, що відповідачка неправомірно володіє частиною земельної ділянки позивача, а саме площею співпадіння 8,2609%, що відповідає 0,018173 га (або 181,73 кв.м.), дана земельна ділянка підлягає звільненню відповідачем та поверненню її позивачу.

Суд першої інстанції вищенаведених обставин справи та вимог закону не врахував, помилково дійшов висновку про недоведеність в цій частині заявлених позовних вимог. В іншій частині вимоги ОСОБА_2 є недоведеними.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 п.п.3,4ст.309 ЦПК України в частині відмови ОСОБА_2 в заявлених позовних вимог слід скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове їх задоволення з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 01 червня 2017 року в частині часткового задоволення позову - змінити.

Рішення Міжгірського районного суду від 01 червня 2017 року в частині відмови ОСОБА_2 в заявлених позовних вимог скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове їх задоволення.

Визнати недійсним рішення ОСОБА_3 сільської ради Міжгірського району Закарпатської області №3 від 25.06.2015 р. «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4В.»;

Визнати недійсними свідоцтво про право власності №40736366 від 16.07.2015року видане державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_6, ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків :НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 0,22 га. кадастровий номер :01:006:0031, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і (присадибна ділянка), за адресою : Закарпатська область, Міжгірський район, с. Майдан, вулиця Борканюка, земельна ділянка 90 та державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 24 на дану земельну ділянку за вказаною адресою.

Зобовязати ОСОБА_4 звільнити належну ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗК № 01357, виданого ОСОБА_3 сільською радою 28.12.2001 р. частину земельної ділянки в ур. " Ровінь" у с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області, зафіксованої актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства державного інспектора Юртин В.В. Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 04.05.2017 р. № 16.4-02/18 за конфігурацією на план-схемі додатку до акту з площею співпадіння 8,2609%, що відповідає площі в га - 0,01817 (або 181,73 кв.м.). шляхом зняття встановленої на ній огорожі та повернення її ОСОБА_2

В решті заявлених вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя- доповідач:

Судді: