Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1287/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом. Банк просив стягнути із ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23.03.2011 року в загальному розмірі 11 704грн. 80 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що умов укладеного публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та ОСОБА_3 кредитного договору (далі Кредитний договір) позичальник належним чином не виконував. У звязку з чим, станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість у зазначеному вище розмірі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 23.03.2011 року на загальну суму 10671 (десять тисяч шістсот сімдесят одна) гривня 24 копійки, у тому числі: заборгованість за кредитом 109,52 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 7461,72 грн., заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн., судові витрати в розмірі 1458 (одна тисяча чотириста пятдесят вісім) гривень 72 копійки. В частині позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована сума) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 533 грн. 56 коп. відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового. Важає рішення суду першої інстанції необгрунтованим через неповноту встановлених обставин справи. На думку апелянта, рзрахунок заборгованості проведений Банком неправильно.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н від 23.03.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4 400 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до довідки банку термін дії картки 11/14 (а.с.73).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.03.2011 року, яка підписана ОСОБА_3 останній погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді.

Таким чином, при укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобовязувався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобовязань - додаткові проценти та штраф. Останній власним підписом підтвердив, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає укладений між ним та Банком договір; відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.

Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.01.2017 року у ОСОБА_3 перед Банком виникла заборгованість.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов»язок погасити заборгованість за кредитом.

При цьому суд правильно виходив із положень ст.ст.1054,526 ЦК.

Залишок заборгованості становить 109 грн. 52 коп., яку відповідач не заперечує.

Разом з тим, стягуючи відсотки за користування кредитом у заявленому Банком розмірі, суд не звернув уваги на те, що розрахунок розміру заборгованості цього виду проведений Банком всупереч умов кредитного договору.

Так, умови договору передбачають нарахування відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Разом з тим, нарахована заборгованість в цій частині значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості в цій частині до 97,32 грн.

Крім того, суд не врахував, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (с.3 ст.551 ЦК).

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин).

Так, нарахований позивачем розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Розмір заборгованості за кредитом незначний.

Позивач не вказав та не довів факту настання для нього негативних наслідків через прострочення виконання зобовязання позичальником.

Порушене право Банку відновлене шляхом стягнення плати за користування його грошима за весь період прострочення.

У зв»язку з наведеним суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 200 грн.

За таких обставин рішення суду в оскаржуваній частині відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає зміні.

В силу ст.88 ЦПК судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2017 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стянути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 109,52 коп. заборгованості за кредитом, 97,32 грн. заборгованості за відсотками, 200 грн. пені, а всього 406 грн.84 коп. та 48 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: