Справа № 375/275/17 Головуючий у І інстанції Литвин О. В.
Провадження № 22-ц/780/4915/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 26.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мережко М.В.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рокитнянської селищної ради Київської області, ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованої споруди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,0378 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Садова, 23, в смт. Рокитне, та яка межує із землями загального користування та землями селищної ради.

Зазначає, що відповідачка ОСОБА_3 самовільно захопила частину її ділянки та самочинно збудувала на ній господарську споруду і зберігає у ній сміття, створюючи тим самим антисанітарні умови, які шкідливо впливають на її здоровя.

Крім того, вважає, що вказана самочинно збудована споруда порушує право користування належною їй земельною ділянкою та правила добросусідства.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не було доведено факту порушення її прав діями відповідачів, а наявність спірної споруди на земельній ділянці селищної ради не призводить до обмеження права користування ділянкою ОСОБА_2, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,0378 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Садова, 23, в смт. Рокитне, та яка межує із землями загального користування та із землями селищної ради (а. с. 7).

З матеріалів справи також вбачається, що між сторонами існує спір з приводу самочинно збудованої господарської споруди, що розташована на земельній ділянці селищної ради (а. с. 8).

Однак, належні і допустимі докази на підтвердження факту відсутності підїзду до будинку позивачки та обмеження у праві користування позивачкою своєї земельною ділянкою через наявність спірної споруди у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень пунктів 5, 17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування , а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК).

За вимогами ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, як вбачається зі змісту частини четвертої вказаної норми, законодавець повязує визнання права власності на таку споруду, а відтак і будь-які спори щодо останньої, і в тому числі з приводу знесення такої, з особою, що є власником земельної ділянки, на якій розміщена самочинно збудована споруда. При цьому, законодавець передбачає знесення такої споруди і при умові порушення прав інших осіб.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що позивачкою не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо порушень її права користування земельною ділянкою та обмеження її прав внаслідок наявності спірної господарської споруди, через що суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, через що апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: