У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2017 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поворот виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання порушеного права на розпорядження коштами, стягнення коштів та зміну правовідношення, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поворот виконання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк " Фінанси та Кредит" про визнання порушеного права на розпорядження коштами, стягнення коштів та зміну правовідношення.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм процесуального права.

З цих підстав просить ухвалу Кузнецовського міського суду від 01 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нову, якою задовольнити заяву представника позивача про поворот виконання.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явився і причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поворот виконання, суд першої інстанції виходив з того, що із вказаною заявою звернувся представник позивача, а не відповідач. Крім того, в заяві ставиться питання про повернення судового збору, стягнутого з позивача в результаті примусового виконання скасованого в подальшому рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21.01.2016 року, яким спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не вирішувався. Натомість вказаним рішенням суду апеляційної інстанції вирішено питання щодо судових витрат (судового збору).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.01.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 554,88 грн., на виконання якого 16.02.2016 року видано виконавчий лист №565/1368/15-ц. (а.с.121)

Згідно постанови ВП №50601748 від 18.05.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №565/1368/15-ц закінчено відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) (а.с.120).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.03.2017 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21.01.2016 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2017 року судові витрати в розмірі 554,88 грн., які складаються з судового збору, який мав бути сплачений позивачем при поданні апеляційної скарги на рішення Кузнецовського міського суду від 16.11.2015 року, віднесено на рахунок держави.

При цьому не було вирішено питання про повернення судового збору стягнутого з ОСОБА_1 на користь державного бюджету.

Не було вирішено питання про повернення судового збору і судом в якому перебуває справа, що й слугувало підставою оскарження.

8 серпня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відповідно до ст.380 ЦПК України подав до Кузнецовського міського суду заяву про повернення судового збору та видачу виконавчого листа.(а.с.174).
Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження v справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
Відповідно до пункту 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
Поворот виконання можливий у разі, якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Таким чином, за змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.
Отже, оскільки рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 554,88 грн. було виконане в порядку виконавчого провадження, а в подальшому було скасоване в цій частині рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2017 року, то вимоги позивача про поворот виконання рішення суду, хоч і не відповідають в буквальному розумінні тексту ст.380,381 ЦПК України, однак є зрозумілими та підлягають задоволенню, оскільки право заявника порушено, а місцевим судом ухвалено відмову з формальних підстав.
Відповідно до п.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Отже, не заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції, про те, що із вказаною заявою може звернутись лише відповідач, а також що дане питання має бути врегульовано шляхом повернення судового збору на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір", оскільки статтею згаданого закону не передбачено такого повернення судового збору як в даному випадку.
Отже, оскільки судовий збір в розмірі 554,88 грн. з ОСОБА_1 в державний бюджет було стягнуто безпідставно, то ця сума з державного бюджету має бути йому повернута.
Оскільки висновки місцевого суду не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, то оскаржувана ухвала про відмову в поверненні судового збору підлягає скасуванню, а вимоги підлягають до часткового задоволення.
Керуючись ч.8 ст.8, 380,381, 303, п.2 ч.2 ст. 307, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Кузнецовськогоміського суду від 01 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нову.
Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору задовольнити частково.
Повернути ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з державного бюджету 554,88 грн., які були стягнуті на рахунок №002, отримувач УДКСУ у м.Рівне, ЄДПРОУ одержувача 38012714, МФО одержувача 833017, банк отримувача ГУ ДКСУ у Рівненській області.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М Ковальчук