Дата документу 23.10.2017
Справа № 334/2913/17
Провадження № 2/334/2170/17
23 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Лапі М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Запорізьке карєроуправління» про стягнення невиплаченого середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок,
ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ «Запорізьке карєроуправління» про стягнення невиплаченого середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок. В позові зазначив, що 01 квітня 2008 року був прийнятий на роботу до відповідача на посаду електрослюсар по ремонту обладнання та 20.02.2017 р. був звільнений за власним бажанням через порушення строків у виплаті заробітної плати. В день звільнення позивачу належні кошти виплачено не було. Відповідач почав розраховуватись з позивачем частинами, починаючи з кінця березня 2017 року. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача компенсацію за затримку кінцевого розрахунку у сумі 7 830,54 грн.
В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.04.2008 року працював у ВАТ «Запорізьке карєроуправління»,наказ №79/к від 31.03.2008 р., який було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Запорізьке карєроуправління»,що підтверджується копією трудової книжки.
20.02.2017 р. позивач був звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпПУ, за власним бажанням, наказ № 26/к від 20.02.2017 р., що підтверджується копією трудової книжки.
При звільненні позивачу не було виплачено заборгованість із заробітної плати іне проведено повний розрахунок. Відповідач почав розраховуватись з позивачем частинами, починаючи з кінця березня 2017 року. Згідно виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 від 11.07.2017 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», останньою датою виплати заробітної плати від ПрАТ «Запорізьке карєроуправління» є 08.06.2017 року. В заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачем проведено уточнений розрахунок компенсації за несвоєчасний розрахунок з ним, станом на останній день повного розрахунку з позивачем, а саме на 08.06.2017 року. Сума компенсації становить 10 901,34 гривня.
Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження.
Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.
При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до проведеного розрахунку розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 153, 54 грн.
Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися шляхом множення середньоденного заробітку позивача (153,54 грн.) на число робочих днів затримки розрахунку (71 робочих днів) і становить 10 901,34 грн.
Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.
Згідно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.
Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, тому з ПрАТ «Запорізьке карєроуправління» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1компенсація за час затримки кінцевого розрахунку у розмірі 10 901,34 гривня.
Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.
Керуючись ст.. 43 Конституції України, ст. ст. 10-11, 57-60, 61, 88, 212- 215, 224 ЦПК України, ст. ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд
Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Запорізьке карєроуправління» про стягнення невиплаченого середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запорізьке карєроуправління» на користь ОСОБА_1 компенсаціюза час затримки кінцевого розрахунку у сумі 10 901,34 гривень (десять тисяч девятсот одна гривня 34 коп.), сума без відрахування обовязкових платежів та зборів.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запорізьке карєроуправління» в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення надати до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення.

Суддя: Баруліна Т. Є.