Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1737/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

17.10.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Володяєвни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 Володяєвни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 06.02.2015 року померла її тітка ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_3 все майно, що належить їй на момент смерті, і на що вона має право за законом. Після смерті відкрилась спадщина, до якої входила ? квартири АДРЕСА_1. Останній раз вона була в Олександрії в 2014 році, коли тітка ще була жива, та ніяких натяків на заповіт не було. Позивач постійно проживає та працює в Російській Федерації, тому про смерть тітки та про заповіт дізналась лише в лютому 2017 року, коли приїхала до міста Олександрія. Як їй стало відомо, тітці належить ? частина квартири, інша частина належить ОСОБА_6, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_7. Після смерті батьків ОСОБА_6 була влаштована в будинок сімейного типу. Відповідачка ОСОБА_4 є засновником і керівником даного закладу.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, дійшов неправильних висновків, які не відповідають обставинам справи і внаслідок чого ухвалив незаконне та несправедливе рішення. Зазначає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а саме тривале перебування за межами України, у звязку з чим вона несвоєчасно довідалася про смерть спадкодавця та несвоєчасно подала заяву про прийняття спадщини. Також посилається на тяжкий сімейний стан, а саме її донька постраждала від насильства свого чоловіка. Дані обставини створили їй істотні, непереборні, обєктивні труднощі в реалізації своїх спадкових прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 померла 06.02.2015 року, про що 06.02.2015 року Олександрійським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 238618 (а. с. 5).

14.08.2014 року померлою було складено заповіт, яким все своє майно, що їй належить, вона заповіла ОСОБА_3 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом на належне їй на момент смерті майно.

Згідно листа завідуючого Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 вих. № 961/01-16 від 16.05.2017 року, спадкова справа після померлої 06.02.2015 року ОСОБА_5 відсутня (а.с. 26).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_8, з посиланням на те, що ОСОБА_3 пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини за заповітом, подала заяву лише через 25 місяців після відкриття спадщини (а.с.9).

Згідно довідки КП «Житлогсп» № 232 від 07.10.2015, ОСОБА_9, яка померла 06.02.2015 року, постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент її смерті за вищевказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована її онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 15).

Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 14.11.2013 № 807, ОСОБА_6 було надано статус дитини-сироти. (а.с. 50)

05.11.2013 ОСОБА_6 направлено до Благодійного Центру соціальної допомоги та реабілітації «Джерело Життя» з притулковими групами для дітей, які залишилися без батьківської опіки та піклування (а.с. 52), де дівчина знаходиться по теперішній час. (а.с. 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як зазначено в ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку на прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 26 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку на прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-1215цс16, та враховується судом при прийнятті рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов правильного висновку та не визнав поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини як, перебування ОСОБА_3 за межами України, її необізнаність щодо смерті ОСОБА_5 та не знання про існування заповіту.

Доказів про заборону з боку компетентних органів щодо вїзду в Україну ОСОБА_3 не надано.

Правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Апеляційний суд, згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо посилання позивача на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, як сімейну обставину, а саме, що її донька постраждала від насильства свого чоловіка та зазнала внаслідок чого тілесних ушкоджень і перебувала на лікарняному в період з квітня 2016 року, коли строк вже був пропущений та суспільно-політичну ситуацію, що склалася між Україною та Російською Федерацією.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності відповідачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів та виходячи з визначених ст. 1 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно задовольнив позов.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: