Справа № 645/2095/17
Провадження № 2/645/1505/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 121 з 20 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з матірю. Фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами відсутні. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У звязку із чим позивачка змушена була звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Окрім цього позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій валюті у розмірі 3000 гривень, щомісяця починаючи з дня предявлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу та підтримує вимоги про стягнення аліментів, просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, просить вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутність. Також зазначила, що у разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку
Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений про час розгляду справи своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток (а.с. 29-33) причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позов не надав, заяв про розгляд справи в його відсутність також не надав.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 квітня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 121. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Ісаєнко» на «Кісіль» (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ 298928).
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження І-ВЛ № 481462, актовий запис №414 від 19.06.2013 року, повторно видане свідоцтво 10.05.2017 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області).
Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами по справі, постійно виникають непорозуміння, обумовлені різницею у поглядах на життя, різницею цілей та різницею планів на майбутнє. Подружжя вважають своє спів мешкання неможливим.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.
У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден. Відповідач строк на примирення не просив та надав заяву про визнання позовних вимог.
Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони тривалий час не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе.
Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.
Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.
За письмовою заявою позивачки, суд зазначає про вибір прізвища позивачем, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кісіль».
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини
Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення..
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Згідно ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Суду не надано доказів про наявність у відповідача регулярного стабільного доходу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї.
Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід та враховуючи, що з 01 травня 2017 р. пo 30 листопада 2017 р. прожитковий мінімум на дитину в 2017 рік в Україні для дитини вікoм до 6 років складає 1426 грн., дітей віком від 6 до 18 років: 1 травня 2017 р. пo 30 листопада 2017 р. прожитковий мінімум на дитину 1777 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ст. 191 СК України аліменти підлягають стягнення з відповідача з 15 травня 2017 року, з часу звернення позивачки до суду з позовною заявою.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.
Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину до досягнення повноліття підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати аліментів за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 110, 112, 113, 141, 180-183, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 74, 88, 169, 180, 183, 212-215, 224-229367 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 20 квітня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 121- розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити її прізвище «Кісіль».
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1 виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 15.05.2002 р., на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 15 травня 2017 року і до досягнення дитини повноліття.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1 виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 15.05.2002 р. на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, іден. код НОМЕР_2, НОМЕР_3 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя