АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/286/17-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1513/К/17 суддя Квятковський Я.А.
Категорія - 50 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Особи які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2009 року з відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідач виплачував аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх доходів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із чим ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з 1/4 частин, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_8. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.05.2012 року зменшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_9 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 припинена та на теперішній час відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини доходу щомісяця.

Позивач просила суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 щомісяця на її користь на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2015 року.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2012 року на користь ОСОБА_2, з 1/6 частини до 1/4 частини з усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 щомісяця аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.

Відізвано раніше направлений виконавчий лист №2-2040/11; 2/441/447/2012 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині дати початку стягнення змінених аліментів, посилаючись на те, що судом не було враховано норми ч. 1 ст. 192 СК України щодо можливості стягнення аліментів за минулий період у випадку, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. При цьому, судом не було враховано фактичне визнання відповідачем позову, адже він 01.07.2015 року подав до бухгалтерії ПАТ «КЗРК» заяву про утримання з нього аліментів у розмірі 25%.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_13 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2009 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини доходу щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2012 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8, зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини у зв'язку з захворюванням ОСОБА_3 та перебуванням на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, досяг повноліття, закінчив навчання в Індустріальному коледжі ДВНЗ "Криворізький національний університет", у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та збільшуючи розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку зі зміною його матеріального становища.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення матеріальне становище відповідача ОСОБА_3 змінилося, оскільки він припинив виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та інших утриманців не має, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 частини до 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.

Спір між сторонами виник з приводу присудження аліментів у новому розмірі з 01 липня 2015 року, тобто за минулий час.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2015 року ОСОБА_3 подав за місцем роботи заяву про відрахування аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь його матері ОСОБА_2 у розмірі 25%, тобто 1/4 частини, його заробітку щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року (а.с. 40).

Такі дії ОСОБА_3 не суперечать нормам ст. 187 СК України, якою передбачено, що один з батьків може подати заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину з його заробітку у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Згідно довідки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» із заробітної плати ОСОБА_3 утримуються аліменти в розмірі 25% на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 41), тобто у спірний період відповідач не лише не вчиняв дій щодо ухилення від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, але й добровільно за власною ініціативою сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця, що є більшим від розміру присудженого до стягнення за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення аліментів за минулий час є безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 191 СК України може бути застосована лише у випадку, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, чого у даному випадку встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання відповідачем у липні 2015 року до бухгалтерії ПАТ «Кривбасзалізрудком» заяви про утримання аліментів у розмірі 25% з 01 липня 2015 року фактично свідчить про визнання ним позовних вимог, є надуманими та зводяться до перекручування обставин справи, адже ця заява була подана відповідачем у порядку ст. 187 СК України для стягнення з нього аліментів у позасудовому порядку та жодним чином не свідчить про визнання ним заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: