Дата документу 09.11.2017
Справа № 320/707/17-ц
Провадження № 2о/320/72/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» листопада 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.

при секретарі Фурсовій Л.І.,

за участю присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю заявника ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, яка діє в інтересах психічного хворого: ОСОБА_5, за участю третьої особи: КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР про визнання особи недієздатним та направлення його до психоневрологічного інтернату, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, яка діє в інтересах психічного хворого: ОСОБА_5 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про визнання особи недієздатним та направлення його до психоневрологічного інтернату, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її рідним братом, їх мати ОСОБА_6, померла 10 листопада 2016 року. Крім неї близьких родичів у нього немає. З 2002 року він захворів на психічну хворобу, у зв'язку з чим був поставлений на облік у психоневрологічний диспансер м. Мелітополя по вул. Кізярського, буд № 31. За братом доглядала мати, вони разом проживали до смерті матері по вул. Декабристів, буд. 4. Зараз ОСОБА_5 мешкає один, догляду за ним немає. В останні роки стан його здоров'я значно погіршився. Він щонайменше два рази на рік проходить лікування у психоневрологічній лікарні м. Мелітополя. Він не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Потребує постійного нагляду та турботи, яких вона йому надати не може у зв'язку з тим, що проживає з родиною окремо на бул. 30 річчя Перемоги, працює з 7 ранку до 19 години вечора. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан його здоров'я з кожним роком погіршується. Сусіди будинків скаржаться на те, що психічно хворий ОСОБА_5 мешкає один без догляду. Вони переживають за своє життя і своїх дітей із-за приступів агресії у ОСОБА_5 Майнових претензій один до одного у них немає. Ще за життя матері, брат підписав відмову від батьківського будинку по вул. Декабристів, буд. 4 на її користь. У зв'язку з тим, що її брат ОСОБА_5 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, доглядати за собою, представляє загрозу для оточуючих, тому вона вважає за можливе направити його для постійного лікування і проживання в один із психоневрологічних інтернатів України.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала заяву у повному обсязі, та просила суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник третьої особи та лікар ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 підтримала, просила задовольнити частково, пояснила, що ОСОБА_5 виявляє психічні розлади особистості та становить небезпеку для себе та оточуючих, тому його необхідно визнати недієздатним, однак, питання поміщення особи до інтернату вирішується за зверненням опікуна.

Від представника третьої особи: КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР, головного лікаря ОСОБА_7 надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності ОСОБА_5

Суд, вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 рідним братом, їх мати ОСОБА_6, померла 10 листопада 2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, /а.с.6/.

Крім ОСОБА_3 близьких родичів у ОСОБА_5 немає.

З 2002 року, ОСОБА_5 захворів на психічну хворобу, у зв'язку з чим був поставлений на облік у психоневрологічний диспансер м. Мелітополя по вул. Кізярського, буд № 31, про що свідчить копія довідки КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР /а.с.8/.

В останні роки стан його здоров'я ОСОБА_5 значно погіршився, щонайменше два рази на рік проходить лікування у психоневрологічній лікарні м. Мелітополя. Він не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Стан його здоров'я з кожним роком погіршується.

Сусіди будинків скаржаться на те, що психічно хворий ОСОБА_5 мешкає один без догляду. Вони переживають за своє життя і своїх дітей із-за приступів агресії у ОСОБА_5, про що свідчить копія звернення жителів будинків, /а.с.7/.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №524 від 03.01.2017 ОСОБА_5 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений змішаний дефект особистості. Внаслідок чого, він не може розуміти своїх дій і керувати ними /а.с.48-52/

Відповідно до ст. 39 Цивільного Кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 40 Цивільного Кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це.

Згідно ст. 41 Цивільного Кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справ про визнання фізичної особи недієздатною у відповідності з відносяться за рахунок держави.

Згідно ст.. 23 ЗУ «Про психіатричну допомогу», Підставою для поміщення особи, яка страждає на психічний розлад, до психоневрологічного закладу для соціального захисту є особиста заява особи та висновок лікарської комісії за участю лікаря-психіатра; для неповнолітнього віком до 18 років або особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - заява батьків або іншого законного представника та рішення органу опіки та піклування, прийняте на підставі висновку лікарської комісії за участю лікаря-психіатра. Висновок повинен містити відомості про наявність у особи психічного розладу та необхідність утримання її в психоневрологічному закладі для соціального захисту.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає вимоги ОСОБА_3, яка діє в інтересах психічного хворого: ОСОБА_5, за участю третьої особи: КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР про визнання особи недієздатним підлягають задоволенню, а вимоги щодо направлення ОСОБА_5 до психоневрологічного інтернату необхідно залишити без розгляду, оскільки вирішення такого питання є передчасним.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 60 ЦК України, ст.ст. 236, 239, 240, 241 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, яка діє в інтересах психічного хворого: ОСОБА_5, за участю третьої особи: КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР про визнання особи недієздатним та направлення його до психоневрологічного інтернату задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (і.н.) уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 - недієздатним.

В частині направлення ОСОБА_5 до психоневрологічного інтернату залишити без розгляду.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити органу опіки та піклування для призначення опікуна.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ

ПРИСЯЖНІ: ОСОБА_1

ОСОБА_2