АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2093/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріЧуйко А. В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину будинку, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом , мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мама ОСОБА_11, яка із 1984 року по день смерті проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_12, без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство.

З 1984 року до січня 2016 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Весь цей час вони мешкали разом, утворюючи сім'ю. Вели спільне господарство та мали розподіл обов'язків в родині. При цьому плоди своєї праці кожен з них приносив в дім, та кожен з них працював для родини.

За час спільного проживання ними було придбано у власність будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою.

При реєстрації домоволодіння та земельної ділянки, які були придбані ними за спільні кошти, ОСОБА_12, за домовленістю між подружжям, один набув право власності на нерухоме майно в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_12 помер.

Після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12, відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване за адресою: будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями майна ОСОБА_12 являються відповідачі по справі, однак через відсутність реєстрації шлюбу не було враховано права спільної сумісної власності на це домоволодіння та земельну ділянку.

Вважаючи, що має право на спадкове майно у розмірі 1/2 частини будинку та земельної ділянки за адресою: будинок АДРЕСА_1, оскільки її матері належала на праві спільної сумісної власності ? частина даного майна, позивач вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.

А тому, просила встановити факт проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1984 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року (день смерті);

- визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3: домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1;

- визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, які розташовані за адресою: будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2017 року позов задоволено частково, встановлено факт проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4. (день смерті).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування, ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права , вважає його незаконним, необґрунтованим і просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на 1/2 частину будинку задовольнити повністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та відмовляючи у визнанні права власності на 1/2 частину будинку порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що на момент смерті матері позивачки спірне майно їй не належало і відповідно, не входило до складу спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_12 з 1984 року став проживати однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_11, за адресою АДРЕСА_1

Вказані обставини у справі визнаються сторонами.

При реєстрації домоволодіння та земельної ділянки, які були придбані ними за спільні кошти, ОСОБА_12, за домовленістю між подружжям, один набув право власності на нерухоме майно в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_11, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 24.06.2015р., актовий запис № 13 ( а. с. 10 Т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_12, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Виконавчим комітетом Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 13.01.2016р. , про що складено відповідний актовий запис № 2 ( а. с. 11 Т.1).

Після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12, відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване за адресою: будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями майна ОСОБА_12 являються відповідачі по справі, однак через відсутність реєстрації шлюбу не було враховано права спільної сумісної власності на це домоволодіння та земельну ділянку.

Звертаючись до суду із даним позовом , ОСОБА_13 вважала, що має право на спадкове майно у розмірі 1/2 частини будинку та земельної ділянки за адресою: будинок АДРЕСА_1, оскільки її матері належала на праві спільної сумісної власності ? частина даного майна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_12 був батьком відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в установленому законом порядку прийняли спадщину про що свідчать матеріали спадкової справи № 30-2016 ( а. с. 112 Т.1).

Із матеріалів спадкової справи № 162/2016р. вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_11 є її діти: ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 ( а. с. 115 Т. 1).

Відповідно до п. 20 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положеннями ч. 1 ст. 74 цього Кодексу.

У зв'язку з наведеним, під час вирішення позову про встановлення факту проживання та визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимога позивача про встановлення факту проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_12, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, підлягає задоволенню частково, а саме у період з 1 січня 2004 року до 23 червня 2015 року, оскільки Сімейний кодекс України розповсюджується на спірні правовідносини лише з 1 січня 2004 року, а до цієї дати ці правовідносини були врегульовані Кодексом про шлюб та сім'ю України, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

Так, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

За життя ОСОБА_11 не здійснила жодної дії щодо визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, як частину спільного сумісного майна, а саме не зверталася з відповідними заявами та не отримувала свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні. Інші особи, включаючи спадкоємців, вимагати видачі такого свідоцтва не вправі.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Оскільки здатність мати цивільні права і обов'язки припиняється у момент смерті фізичної особи, після цього моменту у фізичної особи будь-які права та обов'язки виникати не можуть, таким чином, за померлим право власності ні визначене, ні зареєстроване бути не може. За загальними правилами, спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Таким чином, колегія суддів дійшла до обгрунтованого висновку, що вимога позивача про визнання будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки за тією ж адресою об'єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до задоволення не підлягає, оскільки позови про визнання спільним сумісним майном подружжя, або його поділ, пред'являються або одним із подружжя, у разі смерті іншого, або до того з подружжя, хто пережив померлого, якщо наявний спір про право чи спосіб поділу спадкового майна між ним та спадкоємцями померлого.

За матеріалами справи встановлено, що позивач звернулася з позовом про визнання спільним сумісним майном покійного ОСОБА_12 до інших спадкоємців вже після смерті обох осіб, що проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що є недопустимим і не передбачено чинним законодавством.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_10 про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, Черкаської обл. та земельної ділянки за тією ж адресою у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4., оскільки на момент смерті ОСОБА_11 вказане вище нерухоме майно їй не належало та, відповідно, не входило до складу спадщини, тому, у відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України, позов у цій частині до задоволення не підлягає.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи з посиланням на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, оскільки районним судом вірно встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; і судом вірно визначені правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і правильно застосована правова норма до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2017 року в даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину будинку - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :