Провадження № 2/344/3679/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 31.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №81. В шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач жодним чином не піклувався про добробут сімї та створення нормальних сімейних відносин, які будуються на почуттях любові, поваги та взаєморозуміння. З моменту народження дитини не надавав належної матеріальної допомоги для сімї, не займався вихованням сина та не переймався іншими проблемними питаннями сімї. Два роки назад сторони припинили спільне проживання. За цей час відносини між ними не покращилися, а навпаки, сторони перестали цікавитися одне одним. Кожен з них веде своє власне життя та живе своїми інтересами. Окрім цього, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивачу важко одній утримувати дитину. Жодної домовленості у цьому питанні між сторонами не досягнуто. Відповідач працює, отримує доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти. За наведених обставин просить шлюб розірвати, та стягувати аліменти в її користь на утримання дитини ОСОБА_3, 25.02.2011року народження, в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 070884 від 31липня 2009 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 31.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 81.

В шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Такий шлюб зберігати не доцільно, оскільки це суперечить інтересам сторін.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує те, що відповідач працює і спроможний платити аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньоїдитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з 11вересня2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 174, 213-215 Циільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 81, розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне «Давидюк».

Стягувати з ОСОБА_2, 15квітня ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11вересня2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, 15квітня ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 640 гривень на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.