Справа № 466/5202/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої О.І.

при секретарі - Репета К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської національної галереї мистецтв ім.. ОСОБА_2, третя особа Міністерство культури України про визнання бездіяльності щодо ненадання щорічної відпустки, -

у с т а н о в и в:

20.07.2017р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог просить визнати бездіяльність генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г.Возницького - ОСОБА_3 щодо ненадання їй щорічної відпустки протиправною, і такою, що порушує її трудові права, як працівника.

Свої вимоги мотивує тим, що працювала у Львівській національній галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького з 10.09.1990р. Згідно затвердженого гендиректором графіку відпусток працівників за 2017 рік, їй повинні були надати відпустку за 2016 рік в червні 2017 року. Так, 31.05.2017р. та 05.06.2017р. нею були подані відповідні заяви про надання відпустки, однак генеральний директор ОСОБА_3 у підписанні такої, а також наданні відпустки відмовив без пояснення жодних причин. Такі дії гендиректора позивач вважає неправомірними і незаконними, оскільки вона не могла отримати відпустки, згідно встановленого графіку, а також пройти реабілітацію після тривалої хвороби. Оскільки порушенні її трудові права, як працівника, змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 уточнені вимоги підтримав, зіславшись на обставини та факти, викладені в позовній заяві та уточненнях, просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечив та зазначив, що на даний час позивач звільнилась з роботи, але на задоволенні позову наполягає.

Від представника третьої особи Міністерства культури України надійшло письмове пояснення про те, що позивач ОСОБА_1 при поданні заяви про відпустку, не зареєструвала в її в установленому порядку, а відтак відсутні докази подання такої заяви відповідачу та отримання їх гендиректором.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставний та його слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 вересня 1990 року по 08 серпня 2017 року працювала у Львівській національній галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького, що стверджується наказом про прийняття на роботу гендиректора ОСОБА_2 № 151 від 14.09.1990р. та наказом про звільнення гендиректора ОСОБА_3 № 240 від 08.08.2017р.

Відповідно до ч. 4 ст. 79, ч. 3 ст. 80 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіком, який затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і перенесення її на інший період допускається тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з профспілковим або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до графіку відпусток працівників Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького на 2017 рік, що затверджений генеральним директором, ОСОБА_1 повинні були надати відпустку за 2016 рік в червні 2017 року.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи заяв ОСОБА_1, остання 31.05.17р. та 05.06.17р. подавала Генеральному директору Львівської національної галереї мистецтв ім.. ОСОБА_2 ОСОБА_3 заяви про надання щорічної основної відпустки.

Оскільки жодної відповіді не отримала, 31.05.17р. та 11.07.17р. нею подані доповідні записки на імя гендиректора з вимогою надати пояснення причини відмови у наданні їй чергової відпустки згідно встановленого графіку. Однак її звернення залишились без реагування.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Статтею 79 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про відпустки» встановлено, що власник зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Порушення цього терміну є підставою для предявлення працівником вимоги про перенесення терміну щорічної відпустки.

Згідно інформації щодо істотних умов контракту, укладеного між Міністерством культури України та ОСОБА_3, призначеним на посаду гендиректора Львівської національної галереї мистецтв ім.. ОСОБА_2 за результатами конкурсного відбору, останній зобовязаний - дотримуватись положень чинного законодавства України та умов цього контракту; - забезпечувати нормування праці в ОСОБА_6 відповідно до вимог чинного законодавства; - вживати заходів щодо створення належних умов праці працівникам ОСОБА_6 відповідно до вимог законодавства, а також забезпечити дотримання прав працівників відповідно до законодавства про працю та гарантованих законодавством про охорону праці; - дотримуватись норм діючого законодавства, удосконалення форм методів управління, умов колективного договору, зміцнення договірної та трудової (виконавської) дисципліни.

Під час укладання трудових договорів з працівниками ОСОБА_6, при визначенні та забезпеченні умов праці та відпочинку, керівник керується законами, іншими нормативно - правовими актами, статутом ОСОБА_6, галузевою угодою, колективним договором з врахуванням фінансових можливостей галереї.

У відповідності до ч.ч. 2, 3, 4, 6 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду, чи порушити права інших осіб, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог ст. 13 ЦК України, які встановлені, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що були порушенні трудові права позивача, як працівника, а тому слід визнати бездіяльність генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г.Возницького - ОСОБА_3 щодо ненадання ОСОБА_6 щорічної відпустки протиправною.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 74, 79, 80 КЗпП України, ст.ст. 2, 10 Закону України «Про відпустки», суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати бездіяльність генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г.Возницького - ОСОБА_3 щодо ненадання ОСОБА_1 щорічної відпустки протиправною.

Стягнути з Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г.Возницького

1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7