Номер справи 623/1970/17
Номер провадження 2/623/1054/2017
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: Гребенюк О.В.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просив витребувати із чужого незаконного володіння транспортний засіб марки ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності та зареєстрований Ізюмським МРЕВ ДАІ УМВСУ в Харківській області 20.06.1995.

В обґрунтування вимог посилався на те, що вищевказаний транспортний засіб належить йому на підставі довіреності, виданої ОСОБА_6, яка дійсна по 20 липня 2021 року. В липні 2015 року відповідачка, ОСОБА_4, яка є рідною сестрою позивача, поставила автомобіль на зберігання в гараж кооперативу «Турист», змінила замки в гаражі, змусила написати розписку, що я взяв у неї в борг 7500 грн., та попередила позивача що поверне йому автомобіль після того як він віддасть їй грошові кошти.

Позивач та його представник, ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Судом встановлено, що 20 липня 2011 року ОСОБА_6 видав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність на право експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем ВАЗ 2103, 1974 року випуску, строком на десять років з правом передоручення ( а.с.6).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 20 липня 1995 ОСОБА_6 є власником зазначеного автомобіля ( а.с.7).

Відповідач у судовому засіданні підтвердила суду, що дійсно забрала автомобіль у позивача, оскільки він зловживає алкогольними напоями, просить у неї гроші, та в подальшому вони написали розписку, де вона передала йому грошові кошти у розмірі 7500,00 грн. під заставу автомобіля, гроші позивач не повернув.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п.19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

За приписами статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відтак, виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що право власності на спірний автомобіль з 20.06.1995 року зареєстровано за ОСОБА_6

Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_6 надав право позивачу тільки на експлуатацію та розпорядження автомобілем.

Іншого позивач не довів.

Згідно п.8 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-688цс15.

Таким чином, видача довіреності не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, а відтак вважати право ОСОБА_2 порушеним не можна.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимог не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк