Справа № 500/3726/17
Провадження № 2/500/2548/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Іванової Ю.П.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення) просить: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6; встановити факт прийняття спадщини ним після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.03.1958 року Ізмаїльська міська Рада виділила земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_3 ОСОБА_8 для будівництва житлового будинку. 11.04.1959р. ОСОБА_7 уклав договір забудови з Ізмаїльською міською радою житлового будинку по АДРЕСА_4.14.04.1983р. Ізмаїльський міський суд визнав право власності за ОСОБА_6 на 8/13 частин домоволодіння по АДРЕСА_5, а також земельну ділянку площею 270 кв.м., а також визнав право власності за ОСОБА_7 на 5/13 домоволодіння по АДРЕСА_6, а також земельну ділянку площею 271 кв.м., а земельну ділянку площею 52 кв.м. залишено в загальному користуванні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 15.03.1985р. Ізмаїльським МБТІ зареєстроване право власності за ОСОБА_9 на 8/13 частин житлового будинку по АДРЕСА_5 і за ОСОБА_7 - 5/13 частин будинку по АДРЕСА_5. Діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 - син ОСОБА_11. 14.05.1987р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_10, яка змінила своє прізвище на «ОСОБА_10». З 1987р. позивач переїхав жити до жінки ОСОБА_5 за адресою: м. Ізмаїл, АДРЕСА_5. Він з дружиною проживали у 3/8 частинах будинку, а батьки дружини та брат - у 5/8 частинах будинку. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6. Заповіт вона не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на 8/13 частин будинку пол. АДРЕСА_6 в м. Ізмаїлі. Спадкоємцями стали: її чоловік - ОСОБА_7, дочка ОСОБА_5, син - ОСОБА_11, які спадщину, у рівних частках 8/39, прийняли фактично. ІНФОРМАЦІЯ_8. помер ОСОБА_7. Заповіт він не залишав. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 5/13 частин будинку, а також на 8/39 частин, яку він прийняв після жінки ОСОБА_6 Спадкоємцями стали: його дочка ОСОБА_5, син - ОСОБА_11, які спадщину, у рівних частках, прийняли фактично. ОСОБА_5 прийняла спадщину на 4/13 (8/39+8/78) частин будинку, який належав ОСОБА_6 та на 5/26 частин будинку, який належав на праві власності ОСОБА_7 ОСОБА_11 прийняв спадщину на 4/13 ((8/39+8/78) частин будинку, який належав ОСОБА_6 та на 5/26 частин будинку, який належав на праві власності ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9. помер ОСОБА_11. На день смерті ОСОБА_11 належало 4/13 частин житлового будинку, який належав ОСОБА_6 та 5/26 частин будинку, які належали ОСОБА_7 ОСОБА_11 був у шлюбі та мав сина - ОСОБА_3, але вони не проживали у спадковому будинку, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_11 стала його рідна сестра ОСОБА_5, яка спадщину прийняла фактично, оскільки вступила в управління, володіння спадковим майном. ОСОБА_5 прийняла спадщину на: 4/13 частин будинку, які належали на праві власності ОСОБА_6; 4/26 частин, які належали ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10. померла ОСОБА_5 На день смерті ОСОБА_5 належало 8/13 частин житлового будинку по АДРЕСА_7 які належали ОСОБА_6 на підставі рішення суду від 14.04.1983р. та 5/13 частин, які належали на підставі рішення суду від 14.04.1983р. на праві власності ОСОБА_7 Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 став її чоловік ОСОБА_1, який спадщину прийняв фактично, оскільки вступив в управління, володіння спадковим майном. Таким чином, позивач успадкував вест будинок. На звернення позивача до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_7 який належав ОСОБА_7, ОСОБА_6, які були батьками ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті її батьків ОСОБА_7, ОСОБА_6

25.10.2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Ухвалою суду від 25.10.2017 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_3 та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1

Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, а також визнали позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом, не заперечували проти їх задоволення.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, та підтримав сввої позовні вимоги за зустрічним позовом, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні 06.11.2017р. були допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є сусідами позивача та відповідача, та проживали по сусідству із спадкодавцями. Свідки підтвердили факти прийняття спадщини ОСОБА_5 та ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а також ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року шляхом фактичного вступу в володіння та управління спадковим майном.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши учасників процесу, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно прибудинкової книги за адресою: АДРЕСА_5 в м.Ізмаїлі, були зареєстровані: ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_5. ОСОБА_14 була виписана 09.10.1970р. ОСОБА_7 - з 17.02.1962р. по 10.03.1991р.

Згідно витягу із рішення від 14.04.1983р. Ізмаїльського міського народного суду за ОСОБА_6 визнано право власності на 8/13 частин домоволодіння по АДРЕСА_5 в м. Ізмаїлі та виділено їй із житлового будинку літ. «А» приміщення №2:3,4. тамбур літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Е», надвірні споруди та земельна ділянка пл.. 270 кв.м. по АДРЕСА_8. За ОСОБА_7 визнано право власності на 5/13 частин домоволодіння по АДРЕСА_5 в м. Ізмаїлі та виділено йому із житлового будинку літ. «А» приміщення №5,6, 1/2 частина надвірних споруд та земельна ділянка пл.. 271 кв.м. по АДРЕСА_8.

Згідно технічної документації, виготовленої КП «Ізмаїльське МБТІ» 22.12.2016р., по АДРЕСА_5 в м. Ізмаїлі є житловий будинок, який побудований у період часу з 1959-1990р.р.

Згідно інформації КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1144 від 05.09.2017 року відповідно до матеріалів архіву власником об'єкту нерухомості по АДРЕСА_8 в м. Ізмаїлі зареєстровані ОСОБА_6 (8/13 частки) та ОСОБА_7 (5/13 частки) на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду від 14.04.1983р., зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №45а/80 від 14.03.1996р.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 рік), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 рік), що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно ст. 553 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно актового запису про смерть №284 від 13.04.1988р. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема 8/13 частин домоволодіння АДРЕСА_9

За життя спадкодавець ОСОБА_6 заповіту не залишала.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 рік), немає.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 стали: чоловік ОСОБА_7, дочка ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про її народження та укладення шлюбу, син - ОСОБА_11, що підтверджено свідоцтвом про народження, та які спадщину, у рівних частках 8/39, прийняли фактично оскільки проживали зі спадкодавцем за однією адресою та вступили в управління, володіння спадковим майном, але юридично своїх прав не оформили.

Згідно листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області №1128/01-16 від 06.09.2017р. після померлої ОСОБА_6 заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно актового запису про смерть №25 від ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема 5/13 частин домоволодіння АДРЕСА_10 які належали йому на праві власності, та 8/39 частин, які він прийняв після смерті дружини ОСОБА_6, але юридично своїх прав не оформив.

За життя спадкодавець ОСОБА_7 заповіт не залишав.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 рік), немає.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 стали дочка ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про її народження та укладення шлюбу, син - ОСОБА_11, що підтверджено свідоцтвом про народження, та які спадщину, у рівних частках, прийняли фактично оскільки проживали зі спадкодавцем за однією адресою та вступили в управління, володіння спадковим майном, але юридично своїх прав не оформили.

Згідно листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області №1128/01-16 від 06.09.2017р. після померлого ОСОБА_7 заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно актового запису про смерть №346 від 12.04.1993р. ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Після смерті ОСОБА_11 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема на 4/13 частин житлового будинку АДРЕСА_10 які належали ОСОБА_6 на праві власності, та 5/26 частин, які належали на праві власності ОСОБА_7

За життя спадкодавець ОСОБА_11 заповіт не залишав.

Спадщину після смерті ОСОБА_11 прийняв його син ОСОБА_3 шляхом подачі в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса.

Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_11 стали сестра ОСОБА_5, яка спадщину прийняла фактично оскільки проживала зі спадкодавцем за однією адресою та вступила в управління, володіння спадковим майном, але юридично своїх прав за життя не оформила.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.03.2008р. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема 8/13 частин житлового будинку АДРЕСА_10 які належали ОСОБА_6 та 5/13 частин, які належали ОСОБА_7

За життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіт не залишала.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 рік), немає.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 став її чоловік, що підтверджено свідоцтвом укладення шлюбу, та який спадщину прийняв фактично, оскільки проживав зі спадкодавцем за однією адресою та вступив в управління, володіння спадковим майном.

Згідно листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області №1128/01-16 від 06.09.2017р. після померлої ОСОБА_5 заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

14.12.2016р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_9

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. за №30/02-14 від 17.01.2017р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_10 у зв'язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті її батьків ОСОБА_7, ОСОБА_6

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_11 що складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 83,4 кв.м.. літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, надвірних споруд - №1-6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 07.11.2017р.

Суддя: А.С.Адамов