Провадження № 2-з/742/46/17
Єдиний унікальний № 742/3221/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі, та призначено до судового розгляду в Прилуцькому міськрайонному суді на 14 год. 00 хв. 07 листопада 2017 року.

Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,366 га, за адресою Чернігівська область, Прилуцький район, с.Полова, вул.Жовтнева, буд.40, які належали на праві приватної власності ОСОБА_3, який помер 26 березня 2015 року та успадковані відповідачем ОСОБА_2 В обґрунтування своєї заяви позивач вказує на те, що не забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду та відчуження майна, яке є предметом спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для забезпечення позову з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1,3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпеченення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позов про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Проте, заява про забезпечення даного позову подана щодо накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що аж ніяк не може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями, що «…не забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду та відчуження майна, яке є предметом спору». Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті про позбавлення відповідача права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що є порушенням його права власності та процесуальних прав щодо гласності, відкритості судового процесу та здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності.

Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, що відповідач ОСОБА_2 за заявою якої від 19 травня 2015 року державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_4 заведено спадкову справу, після смерті батька ОСОБА_3, успадкувала саме це майно.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вимога заявника про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2, яке вона нібито успадкувала після смерті батька ОСОБА_3, яке знаходиться в с.Полова, Прилуцького району по вул.Жовтнева, буд.40 на даний час є необґрунтованою та відповідно не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О.Циганко