Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1800/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

07.11.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М.; Мурашка С.І.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про встановлення факту призначення на посаду, зобовязання внести запис до трудової книжки, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про встановлення факту призначення на посаду, зобовязання внести запис до трудової книжки, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просив встановити факт призначення його на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», зобовязати підприємство внести до його трудової книжки запис про призначення його на посаду державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

В обґрунтування позову зазначав, що 02.11.2016 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було видано наказ з особового складу «Про призначення ОСОБА_3В.».

Відповідно до вказаного наказу його було призначено виконуючим обовязків директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 19.11.2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Починаючи з 19.01.2017 року він продовжував виконувати обовязки директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» більше ніж два місяці, тобто починаючи з 19.01.2017 року він втратив статус особи, що виконує обов'язки директора та отримав статус директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Вважав, якщо працівник виконує обовязки більше двох місяців то він автоматично затверджується на цій посаді і без відповідного наказу.

20.03.2017 року він звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з заявою у якій просив, внести запис до трудової книжки про призначення його директором державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 19.01.2017 року та встановити посадовий оклад на рівні посадового окладу директора підприємства з 19.01.2017 року.

До цього часу відповіді на вищевказану заяву він не отримав.

Згодом позивачу стало відомо з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про засідання постійно діючої комісії з проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з заслуховування конкурсних пропозицій учасників конкурсного відбору на посаду керівника державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Комісія заслухала конкурсні пропозиції девяти учасників конкурсного відбору і за результатами обговорення та аналізу конкурсних пропозицій учасників конкурсного відбору, переможцем конкурсного відбору на посаду керівника державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» оголошено ОСОБА_4

Зі змінами та доповненнями до позову просив встановити факт призначення його на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»; зобовязати підприємство внести до його трудової книжки запис про призначення його директором вказаного підприємства; визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 року № 64-п «Про звільнення ОСОБА_3В,.»; визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 року № 65-п «Про призначення ОСОБА_4М.» поновити його на посаді директора вищезазначеного підприємства з 21.03.2017 року та стягнути з підприємства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 15.06.2017 року № 123-п «Про призначення ОСОБА_4М.».

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, послався на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, не було застосовано роз'яснення Державного комітету Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.1965 року № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва». Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що на момент призначення позивача виконуючим обовязки, посада директора була вакантною та після сплину двухмісячного строку після його призначення інша особа не була призначена директором, фактично позивач працював на цій посаді з 02 листопада 2016 року до 21 березня 2017 року. Тому, суд мав прийти до висновку про те, що позивача було затверджено на посаді на постійну роботу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2013 року між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_3 було укладено Контракт № 19 про призначення на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», засновником якого є Міністерство економічного розвитку, строк дії контракту з 18.11.2013 року по 18.11.2016 року, тобто чітко зазначено строк його дії, після закінчення якого дія контракту припиняється (а.с.54-59).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2016 року № 149-п ОСОБА_3 з 18.11.2016 року було звільнено з посади директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» у звязку із закінченням строку дії трудового договору, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.52).

Згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2016 року № 150-п ОСОБА_3було призначено виконуючим обовязки директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 19.11.2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку (а.с.52.).

Таким чином, між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_3 в порядку передбаченому законодавством було укладено строковий трудовий договір і він був призначений виконуючим обов'язки директора з 19.11.2016 року до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Підстави припинення трудового договору передбачені ст.36 КЗпП України, зокрема, строковий договір може бути припинений у зв'язку із закінченням строку.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.12.2016 року № 2135 було оголошено конкурсний відбір керівника державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с. 49).

З витягу із протоколу № 3 від 13.03.2017 року вбачається, що участь в конкурсі приймав і позивач, але переможцем конкурсу було визначено ОСОБА_4 (а.с.86-87).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 № 64-п ОСОБА_3 було звільнено з посади виконуючого обовязки директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у звязку із закінченням строкового трудового договору (а.с.26).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 № 65-п призначено ОСОБА_4 виконуючим обовязки директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на час проведення спеціальної перевірки з подальшим укладенням контракту (а.с.27).

15.06.2017 року ОСОБА_4 призначений на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на підставі контракту ( а.с.88).

Згідно наказу державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 21.03.2017 року № 77/о з позивачем був проведений остаточний розрахунок з виплатою компенсації за частину невикористаної відпустки (а.с.41).

03.04.2017 року позивачу вручена копія наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 року № 64-п про його звільнення та видана належно оформлена трудова книжка (а.с.39).

Підставою припинення трудового договору передбачені ст.36 КЗпП України, зокрема, строковий договір може бути припинений у зв'язку із закінченням строку.

Згідно з вимогами ч.3ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» уповноважені органи управління призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Згідно з підпунктом 2.3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства.

На підставі Постанови Верховної Ради України № 1545 від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» в трудовому законодавстві застосовується Розяснення Держкомпраці СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 29 грудня 1965 року № 30/39 ( зі змінами від 11 грудня 1986 року № 521/30-18 ) «Про порядок оплати тимчасового замісництва».

Відповідно до п.1 зазначеного розяснення тимчасове заступництво - це виконання працівником поряд із своєю основною роботою, зумовленою трудовим договором, обов'язків тимчасово відсутнього працівника, якщо це викликано виробничою потребою і за виконання обов'язків цього тимчасово відсутнього працівника здійснюється доплата.

Суд першої інстанції, правильно встановив, що в порядку передбаченому законодавством, між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_3 було укладено строковий трудовий договір до призначення керівника цього підприємства, який і був призначений у відповідності до закону на конкурсних засадах. У конкурсі брав участь і позивач, але за результатами конкурсного відбору на посаду керівника Кіровоградського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» переможцем став ОСОБА_4 З позивачем був проведений остаточний розрахунок з виплатою компенсації за частину невикористаної відпустки та видана належним чином оформлена трудова книжка, а тому суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що трудові відносини державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та ОСОБА_3 припинені у відповідності до законодавства.

Також правильним є висновок суду, що позивач звільнений у звязку із закінченням строку дії трудового договору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а не в період його тимчасової непрацездатності як на це посилається ОСОБА_3

Суд першої інстанції правильно визнав необгрнутованими посилання позивача на те, що він починаючи з 19.01.2017 року втратив статус особи, що виконує обовязки директора та отримав статус директора державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

На підтвердження даної вимоги позивач посилався лише на розяснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.1965 №30/39 (у редакції від 11 грудня 1986 року) «Про порядок оплати тимчасового заступництва», які втратили чинність, а тому його доводи є недоведеними.

Апеляційний суд згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307,308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Л.Дуковський

Суддя: Л.М. Дьомич

Суддя: С.І. Мурашко