Провадження №2/428/804/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим , що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1. У вищевказаній квартирі наразі окрім позивача ОСОБА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1, шлюб між якими розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 13.01.2015р.. З жовтня 2014р. відповідач ОСОБА_2 не мешкає у вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач ОСОБА_2 не бажає. Тому, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом і просять суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що у 1999р. він разом з братом та батьками брав участь у приватизації вищевказаної квартири. У 2012р. помер його батько, частка квартири якого перейшла у спадок йому, тепер у його власності знаходиться 1/2 частка даної квартири. У 2000р. в якості його дружини у дані квартири була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, а згодом і їх спільні діти. У жовтні 2014р. ОСОБА_2 перестала мешкати у даній квартирі без поважних причин. Тому, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що дійсно у 2000р. вона вселилась до спірної квартири у якості дружини позивача ОСОБА_1. З жовтня 2014р. вона перестала мешкати у спірній квартирі, пішла добровільно, намірів вселятись не має, оскільки спільне життя неможливе з причини несумісності характерів. Вона добровільно не знімається з реєстраційного обліку оскільки не має місця для своєї реєстрації, власного житла вона не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України , член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 31.03.1999р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Сєвєродонецька згідно з розпорядженням (наказом) від 11.03.1999р. №354, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. Зазначене право власності зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька Луганської області. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2012р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., реєстр №3016, спадкоємцем майна (1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1) є його син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.. Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №2224 від 21.07.2016р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з ним також зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, - колишня дружина; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3., - син; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4., - донька. Відповідно до копії акту Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» б/н від 27.12.2016р., встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Таким чином , у судовому засіданні було встановлено , що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає понад один рік, чим чинить перешкоди власникам квартири - позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 у здійсненні ними вільного права користування своїм майном. У зв'язку з чим позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10 , 11 , 12 , 27 , 31 , 57 , 60 , 199 , 212-215 , 223 ЦПК України, ч.2 ст. 405 ЦК України , суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою , що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя