Справа №577/4226/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1420/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому вказувалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 21 лютого 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ним станом на 29 вересня 2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 13739 грн. 50 коп., яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2017 року на часткове задоволення вказаного позову постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10579 грн. 05 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову в позові.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відсутні докази на підтвердження факту укладення між сторонами письмового договору позики, не погоджується з розміром відсотків які нараховані позивачем у справі, нарахуванням неустойки та комісії. Також вважає, що судом не враховано ту обставину, що позивач звернувся з позовом до суду поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог відносно стягнення заборгованості по кредиту, процентах за користування ним та щодо стягнення пені.

Утім погодитися з таким висновком в повній мірі не можна з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи, 21 лютого 2013 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на платіжну картку № 770080 (т.1, а.с. 6, 133).

З довідки про рух коштів вбачається, що відповідач до грудня 2013 року активно користування платіжною карткою і здійснював зняття кредитних коштів готівкою, а також здійснював і часткове погашення кредиту (т.2, а.с.26-32).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач уклав кредитний договір і отримав кредитний ліміт на кредитну картку у сумі 500 грн. 00 коп. та користувався кредитним лімітом і дана обставина підтверджується як письмовими доказами у справи, так і письмовими поясненнями відповідача, а також і випискою про рух коштів.

Згідно з наданого позивачем розрахунку у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 29.09.2016 року утворилась заборгованість у сумі 13739 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 483 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом; 9225 грн. 83 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 630 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова) (т.1, а.с. 4-5).

Розрахунок щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_4.

Проте, відповідач, при отриманні кредиту підписував лише Анкету-заяву, а Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінал цих документів кредитором відповідачу передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам ст.ст. 10, 57 - 60 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що за час дії договору мав право на нарахування відсотків передбачених Тарифами ОСОБА_4, оскільки такі умови сторонами кредитного договору погоджені не були, а тому відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, розмір процентів необхідно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України за весь час дії договору.

Відтак, розмір процентів, виходячи з положень ст.1048 ЦК України, станом на 28.09.2016 року обліковується виходячи з заборгованості по тілу кредиту, облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період і становить 725 грн.87 коп., з яких: 483 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 242 грн. 65 коп. заборгованість за відсотками (т.2, а.с. 22-25).

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, оскільки, як вже зазначалось, сторонами не погоджувались умови за якими можливе стягнення зазначеної неустойки у разі порушення боржником зобовязання, тому колегія суддів вважає, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають за їх безпідставністю.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду необхідно змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2013 року в загальній сумі 725 грн. 87 коп., з яких: 483 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 242 грн.65 коп. заборгованість за відсотками.

Підлягає зміні і рішення місцевого суду в частині відшкодування позивачу понесених ним судових витрат за сплату судового збору і пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 68 грн. 90 коп.

Також, у звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги, в порядку передбаченому ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати відповідачу понесені ним судові витрати у справі за подачу апеляційної скарги і пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з позивача на користь відповідача в рахунок компенсації за понесені судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1440 грн. 01 коп.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2017 року змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2013 року в загальній сумі 725 грн. 87 коп., з яких: 483 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 242 грн. 65 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за сплату судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 68 грн. 90 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1440 грн. 01 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -