У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив», про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання договору іпотеки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» (далі - ТОВ «ТРІ Менеджмент») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24 вересня 2015 року з акціонерним товариством «Балтік Інтернешнл Банк» (далі - АТ «БалтікІнтернешнл Банк»), на правівласності належить автозаправна станція, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

У липні 2016 року з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариство дізналося, що 6 липня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив» (далі - ТОВ «Авалон-Інтенсив») та ОСОБА_3 незаконно, на його думку, укладено договір купівлі-продажу вищевказаного майна, яке 14 липня 2016 року останнім передано в іпотеку товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд» (далі - ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд»).

При цьому ТОВ «Авалон-Інтенсив» не мало право у липні 2016 року відчужувати автозаправну станцію, а ОСОБА_3 не мав права передавати майно в іпотеку, оскільки на цей час їївласником було ТОВ «ТРІ Менеджмент», тобто позивач у справі.

З урахуванням наведеного ТОВ «ТРІ Менеджмент» просило визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд», і витребувати майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_3, яке вибуло від власника поза його волею.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2017 року у задоволенні позову ТОВ «ТРІ Менеджмент» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ТОВ «ТРІ Менеджмент» задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 14 липня 2016 року між ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» та ОСОБА_3

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент» нерухоме майно - автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «ТРІ Менеджмент», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 відплатно придбав спірне майно у ТОВ «Авалон-Інтенсив», яке як власник мало права його відчужувати, та він є добросовісним набувачем, оскільки вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна, що було вчинено нотаріусом під час посвідчення 6 липня 2016 року договору купівлі-продажу, а правочин, за яким ОСОБА_3 набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ТОВ «ТРІ Менеджмент», виходив із того, що ТОВ «Авалон-Інтенсив» незаконно, поза волею власника майна, тобто ТОВ «ТРІ Менеджмент», продало ОСОБА_3 автозаправну станцію, що знаходиться по АДРЕСА_1 тому права позивача підлягають захисту в порядку ст. 388 ЦК України шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння.

Крім того, оскільки ТОВ «ТРІ Менеджмент» спірне майно в іпотеку не передавало, воно вибуло з володіння товариства поза його волею, то договір іпотеки, укладений 14 липня 2016 року між ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» та ОСОБА_3, підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що станом на 27 січня 2012 року автозаправна станція по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1220 га були зареєстровані на праві власності за товариством з обмеженою відповідальністю«Мобільний термінал» (далі - ТОВ «Мобільний термінал»), яке 6 серпня 2012 року передало їх в іпотеку АТ «БалтікІнтернешнл Банк».

29 липня 2013 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк», ТОВ «Мобільний термінал» та ТОВ «Авалон-Інтенсив» укладено попередній договір про передачу зазначеного нерухомого майна в статутний фонд останнього із збереженням іпотеки.

27 вересня 2013 року ТОВ «Авалон-Інтенсив» зареєструвало за собою право власності на спірнемайно.

24 вересня 2015 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» провело перереєстрацію права власності на автозаправну станцію по АДРЕСА_1 за собою на підставі умов іпотечного договору (іпотечного застереження), укладеного 6 серпня 2012 року між ТОВ «Мобільний термінал» та АТ «Балтік Інтернешнл Банк»,у зв'язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2012 року, укладеним між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вірго Намі».

У цей же день між АТ «Балтік ІнтернешнлБанк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, за умовами якого позивач прийняв у власність майно АЗС (автозаправну станцію), що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 вересня 2015 року право власності на автозаправну станцію зареєстровано за ТОВ «ТРІ Менеджмент» 24вересня 2015 року.

6 липня 2016 року ТОВ «Авалон-Інтенсив» на підставі договору купівлі-продажу продало ОСОБА_3 нерухоме майно - автозаправну станцію,загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1

За змістом п. 1.3 вказаного договору нерухоме майно належить ТОВ «Авалон-Інтенсив» згідно зісвідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 27 вересня 2013 року Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції.

14 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» укладено договір іпотеки спірного майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом установлено, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 8 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 6 липня 2016 року між ТОВ «Авалон-Інтенсив» і ОСОБА_3 й встановлено, що нерухоме майно - автозаправна станція, загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1 належала ТОВ «Авалон-Інтенсив» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 вересня 2013 року.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У ст. 321 ЦК Українивстановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом установлено, що свідоцтво про право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на нерухоме майно - автозаправна станція, загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1, видане Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції від 27 вересня 2013 року й на час розгляду даної справи є дійсним і в судовому порядку не оскаржено.

При цьому на час укладення 6 липня 2016 року договору купівлі-продажу між ТОВ «Авалон-Інтенсив» та ОСОБА_3 інформація про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня.

Також факт відсутності будь-яких зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно - автозаправна станція, загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1, за ТОВ «ТРІ Менеджмент» встановлено у висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 8 вересня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «ТРІ Менеджмент» від 12 серпня 2016 року.

Разом з тим апеляційний суд не врахував, що ТОВ «ТРІ Менеджмент» не надало суду належних, безспірних і допустимих доказів на підтвердження належності йому спірного нерухомого майна, що є його процесуальним обов'язком у силу ст. ст. 10, 60 ЦАК України.

Крім того, згідно з п. 2 попереднього договору, укладеного 29 липня 2013 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк», ТОВ «Мобільний термінал» та ТОВ «Авалон-Інтенсив» негайно, після проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за новим іпотекодержателем, але не пізніше 30 вересня 2013 року, новий іпотекодавець зобов'язується укласти з іпотекодержателем основні договори заміни сторони в іпотечному договорі.

У випадку невиконання новим іпотекодавцем вимог п. 2 попереднього договору, останній зобов'язується сплатити штраф.

Так, 19 травня 2015 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» направило ТОВ «Мобільний термінал», ТОВ «Вірго Намі» і ТОВ «Авалон-Інтенсив» повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, необхідність виконання кредитного зобов'язання, а у випадку непогашення заборгованості - продажу предмету іпотеки. ТОВ «Авалон-Інтенсив» отримало дане повідомлення 11 червня 2015 року.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Протеапеляційний суду порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК Україниназазначені положення закону уваги, не звернув, не надав повідомленню від 19 травня 2015 року належної правової оцінки, не дослідив чи мало право ТОВ «Авалон-Інтенсив» правові підстави як власник майна для продажу спірного нерухомого майна ОСОБА_3, яке набуто відповідно до вимог законодавства та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Посилання апеляційного суду на те, що ОСОБА_3 вручено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а досудовим розслідуванням встановлено певні факти заволодіння чужим майном, не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним, оскільки зазначені обставини є попередніми, кримінального провадження у справі немає, вироку у справі немає, а згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України лише вирок суду, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою.

Фактично, встановивши, що на час розгляду справи власниками спірного майна на підставі чинних договорів купівлі-продажу є як ТОВ «ТРІ Менеджмент», так і ОСОБА_3, апеляційний суд мотивував своє рішення порушенням прав ТОВ «ТРІ Менеджмент» лише на підставі попередніх матеріалів розслідування кримінального провадження. Інших мотивів суд не навів і не встановив, хто був законним власником спірного майна на час укладення оспореного договору купівлі-продажу.

Пославшись на те, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на автозаправну станцію зареєстровано за ТОВ «ТРІ Менеджмент» (а.с. 10), апеляційний суд не надав цьому витягу відповідну правову оцінку, враховуючи, що він датується 24 вересня 2015 року і відповідного витягу на дату укладення оспореного позивачем договору від 6 липня 2016 року немає. Натомість, наявним було свідоцтво про право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на нерухоме майно - автозаправну станція, загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1, видане Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції від 27 вересня 2013 року й на час розгляду даної справи було дійсним.

Отже, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, визнаючи недійсним договір іпотеки, апеляційний суд у порушення вимог ст. 212-214, 316 ЦПК України, норм ЦК України про правочини, не врахувавши роз'яснення, що надані судам у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», взагалі не зазначив, з яких підстав, передбачених законом, правочин визнано недійсним за позовом особи, ТОВ «ТРІ Менеджмент», яка не була стороною договору.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик