Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював у відповідача. 01 травня 2016 року його було звільнено за власним бажання у зв'язку з виходом на пенсію. 09 листопада 2016 року відповідач перерахував йому матеріальну допомогу. Вважає, що відповідач не розрахувався з ним при звільненні своєчасно. Та просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 02 травня 2016 року по 09 листопада 2016 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до п. 8.2 колективного договору ПАТ «Покровське» за 2015-2017 роки працівнику, який має право на пенсію, при першому звільненні з підприємства за власним бажанням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку. Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника. Тобто виплата вказаної одноразової допомоги відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства, передбачена ст. 117 КЗпП України, не розповсюджується.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі ПАТ «Шахтоуправіління «Покровське» з 02 грудня 2014 року, був звільнений з 01 травня 2016 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідно наказу № 387ку від 23 травня 2016 року, що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про звільнення від 23 травня 2016 року, при цьому судом встановлено, що останнім днем роботи позивача було 01 травня 2016 року, з заявою про звільнення він звернувся 08 травня 2016 року.

Після його звільнення йому була виплачена компенсація за невикористану відпустку за 26 днів в розмірі 6 792 грн. - 26 травня 2016 року та премія за підсумками роботи за травень 2016 року в розмірі 401,05 грн. - 10 червня 2016 року. Тобто остаточний розрахунок при звільненні був проведений 10 червня 2016 року.

09 листопада 2016 року позивачу була виплачена одноразова допомога у зв'язку з виходом на пенсію в розмірі 25 446,18 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до ст. 117 КЗпП України є порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина власника.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд напідставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 8.2 колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки працівнику, який має право на пенсію, при першому звільненні з підприємства за власним бажанням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку.

Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника. Виплата допомоги може бути припинена (зупинена) при відсутності у підприємства фінансових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Встановлено, що позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат з урахуванням стажу його роботи і яка згідно довідки, наданої відповідачем в сумі 25 446,18 грн. була виплачена позивачу 09 листопада 2016 року.

Згідно з термінами, встановленими Законом України «Про оплату праці», заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Гірничого Закону України», форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов, розмірів і норм, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до п. 5.2 Колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки, нарахування заробітної плати проводити відповідно до Положення про оплату праці по ПАО «ШУ «Покровське».

Суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Враховуючи, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, тому на неї не поширюються вимоги ст. 43 Закону України «Гірничого Закону України», ст. 97 КЗпП України та Закону України «Про оплату праці». Крім того, враховуючи положення п. 8.2 Колективного договору, одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію не обов'язкова, а альтернативна виплата, яка здійснюється лише за умови наявності у підприємства фінансових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Таким чином, виплата вказаної одноразової допомоги відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства, передбачена ст. 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова