Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 травня 2016 року близько 17 год. її неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, безперешкодно зайшов на подвір'я домоволодіння подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яке розташоване АДРЕСА_1. На подвір'ї вказаного будинку на її сина напала належна відповідачу собака породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві і знаходилася у дворі у вільному вигулі. У результаті нападу собаки її син отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено-рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кісті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 3 по 31 травня 2016 року.

У зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року, позов ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суди правильно виходили із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що 3 травня 2016 року близько 17 год. малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_4, безперешкодно опинившись на подвір'ї домоволодіння подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яке розташоване АДРЕСА_1, через напад належної відповідачу ОСОБА_6 собаки породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві і знаходилася у дворі у вільному вигулі отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено-рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кісті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 3 по 31 травня 2016 року.

Вказані обставини встановлені рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2016 року у справі № 744/569/16-ц (провадження № 2/744/128/2016) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_9, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (а. с. 7 - 12). Цим судовим рішенням, частково зміненим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року в частині визначення розміру відшкодування майнової шкоди, встановлено, що власник собаки породи «кавказька вівчарка» - ОСОБА_6 не вжила достатніх заходів по утриманню тварини, які б забезпечили безпеку людей і унеможливили її напад на людину, чим порушила п. 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР. Судом встановлено, що ОСОБА_6, як власник собаки, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану цією собакою малолітньому ОСОБА_5 Рішенням суду, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, було стягнуто з ОСОБА_6 на користь законного представника позивача майнову та моральну шкоду, завдану їй внаслідок нападу собаки на сина 3 травня 2016 року.

Суди, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, прийнявши до уваги обставини, встановлені у вищезазначених судових рішеннях, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування на користь малолітнього ОСОБА_5 2 тис. грн моральної шкоди.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: