Справа № 610/2851/17
Р І Ш Е Н Н Я
01.11.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Усенко С.І.,
за участі: секретаря Бартєнєвої Ю.І.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Приватне акціонерне товариство «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА», про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-
20.10.2017 року до Балаклійського районного суду Харківської області звернувся заявник з заявою, в якій просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони.
В обґрунтування вимог заявник послався на те, що перебував у трудових відносинах з Балаклійським цементно шиферним комбінатом (наразі: Приватне акціонерне товариство «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА»). Працював машиністом бульдозеру.
У зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС був призваний на спеціальні збори з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Балаклійським РВК Харківської області і в складі військової частини № НОМЕР_1 (яка входила до складу військової частини № НОМЕР_2 ) в період з 01.05.1986 року по 26.05.1986 року приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони.
Заявника віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, а також інвалідом третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Заявник звернувся до Приватного акціонерного товариства «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» з проханням надати підтвердження того, що під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС заявника безпосередньо було залучено до складу формувань Цивільної оборони.
Приватним акціонерним товариством «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» заявнику було повідомлено, що відсутня будь-яка інформація щодо залучення ОСОБА_1 до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, тому надати підтвердження щодо залучення чи не залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони не має можливості.
На думку заявника, факт залучення заявника до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони може бути підтверджений наданими документами, зокрема: посвідченням, довідкою МСЕК, експертним висновком, довідками ВАТ «Балцем» б/н б/д, № 407 від 23.12.2006 року та № 22 від 09.02.2007 року, Інформаційною довідкою (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/1652-1 від 20.10.2017, наданою заявнику Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, заявник вказує на те, що він як громадянин, який виконував роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучавсь до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
Оскільки встановлення факту, що ОСОБА_1 залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони необхідно йому для отримання довідки про участь у формуванні Цивільної оборони та підтвердження відповідного статусу, заявник звернувся до суду з даною заявою.
Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутність, просив свої вимоги, вказані в заяві, задовольнити.
Представник зацікавленої особи - Приватного акціонерного товариства «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» в судове засідання з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що відсутня будь-яка інформація щодо залучення ОСОБА_1 до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, тому надати доказів щодо залучення чи не залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони не мають можливості.
Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно ч. 1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Так, ОСОБА_1 у 1986 році перебував у трудових відносинах з Балаклійським цементно шиферним комбінатом, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА», працював інженером з безпеки руху, проти чого не заперечується зацікавленою особою.
В зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС заявник був відряджений з підприємства для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року без вихідних та святкових днів, що підтверджується довідками ВАТ «Балцем» б/н б/д, № 407 від 23.12.2006 року та № 22 від 09.02.2007 року, табелем обліку робочого часу.
Із наказу ВАТ «Балцем» №П/630-7 від 31.05.2007р. вбачається, що на підприємстві рахується дві категорії учасників ліквідації на ЧАЕС, ті, що були на військових зборах, та відряджені за наказом з підприємства.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи, внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 , виданим 18 січня 2007 року Хапрківською обласною державною адміністрацією, вкладкою № НОМЕР_4 до посвідчення громадянина (ки), який (яка), постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 121743.
Експертним висновком, зробленим 04.08.1993 року на засіданні № 167 Харківської міжвідомчої експертної Ради, встановлено, що хвороба ОСОБА_1 пов`язана з дією іонізуючих та інших шкідливих факторів при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 121743, проведеного 13.07.2016 року, ОСОБА_1 в зв`язку з погіршенням стану здоров`я безстроково встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто Чорнобильської катастрофи. Ступінь втрати працездатності встановлено 80 % .
Відповідно до Інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) № 01.1-14/1652-1 від 20.10.2017 року, наданої заявнику Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, повідомлено, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 201-78; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей до 8 років. Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Закон України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII установлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.
Згідно з пунктом 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».
Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Згідно з п. 10 Положення №302, "посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Підставою залучення заявника до виконання заходів Цивільної оборони були: положення про Цивільну оборону СРСР, яке затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року, накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Постанова про організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 №02 та інші).
У свою чергу, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.
Дані з Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами мовою оригіналу: «…в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет … Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…».
Тобто, формування Цивільної оборони, в томі числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Таким чином, громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
Вказане також знайшло своє відображення у виданій заявнику Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації Інформаційній довідці (про участь у формуваннях ЦО) № 01.1-14/1652-1 від 20.10.2017 року.
При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.
Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у 1986 році та в інші роки ліквідації, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають право отримати такий статусу інваліда війни.
Враховуючи те, що заявник має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документально, то заявник залучався до складу формувань Цивільної оборони та має право на отримання статусу інваліда війни.
Будь-яких даних щодо виконання ОСОБА_1 робіт без залучення до складу формувань Цивільної оборони суду не надано.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, суд вважає доведеним та підтверджений документами факт, що ОСОБА_1 дійсно залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Чорнобильської катастрофи) в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У досліджених нормативних актах та матеріалах знайшли своє відображення доводи заявника.
Також суд зазначає, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються (ч.1 ст.124 Конституції). Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ч.2 ст.124 Конституції). Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (ч.5 ст.124 Конституції).
Ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Тому, судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України та всіма фізичними особами та юридичними особами незалежно від форми власності та підпорядкування.
Оскільки факт встановлюється з метою підтвердження залучення ОСОБА_1 до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Чорнобильської катастрофи) в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони з метою пред`явлення Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації та/або Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації чи інших органів соціального захисту населення, уповноважених на видачу посвідчення інваліда війни та встановлення відповідного статусу, то є підстави для встановлення (надання) ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.
З наданих заявником доказів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Чорнобильської катастрофи) в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони.
Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 234, 235, 256-259 ЦПК України, ст. ст. 10, 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучався до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Чорнобильської катастрофи) в період з 13.08.1986 року по 09.09.1986 року у складі формувань Цивільної оборони.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.І.Усенко