Справа № 443/1698/16-ц Провадження № 2/443/263/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря Башта Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади смт. Нові Стрілища в особі Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті його мати склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла своєму синові. Таким чином, він як єдиний спадкоємець після смерті матері звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у віддачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області надіслав до суду заяву, якою просить суд справу розглянути без його участі. Позовні вимоги не заперечує.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність",Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 379 від 06 жовтня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за померлою ОСОБА_3, яка постійно до дня смерті була зареєстрована та проживала у даному житловому будинку разом із своїм сином ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Стрийського МБТІ, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди у АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до копії технічного паспорту серії НОМЕР_1 від 16 березня 2016 року, загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 становить 96,6 кв. м, житлова 56,9 кв. м., допоміжна 39,7 кв.м. Інвентаризаційна вартість будинку становить 271627 грн., рік побудови 1981 р.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07 вересня 2015 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області.

Заповітом від 06 лютого 2008 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_4.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 , який на момент смерті матері фактично проживав з нею у спадковому житловому будинку, доглядав за нею, здійснив її похорони.

Відтак позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем по заповіту після смерті своєї матері ОСОБА_3, який спадщину прийняв.

З матеріалів спадкової справи № 556/2015 заведеної після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець після смерті матері у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини та спадщину у вигляді земельних ділянок прийняв.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК № 637/02-31 від 26 серпня 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу йому, як спадкоємцю по заповіту після смерті матері, свідоцтва про право на спадщину, у видачі якого йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як зазначено у ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, позивач, як син спадкодавця, прийняв спадщину, оскільки постійно проживаючи з спадкодавцем у встановлений ст.1270 ЦК України не заявив про відмову від неї, надалі проживає у цьому будинку, а відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не може бути перешкодою в реалізації ним своїх спадкових прав, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 1223, 1261, 1266, 1268-1270 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування по заповіту після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

СУДДЯ І.І.Ціпивко