Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Шевченківської районної у м. Полтаві ради, треті особи: Управління Держкомзему у м. Полтава, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права оренди земельної ділянки у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею у порядку спадкування як спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 право оренди на об`єкт оренди - земельну ділянку, загальною площею 28 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1.

Позивач посилалася на те, що 26 квітня 2012 року на двадцятій сесії Октябрської районної у м. Полтава раді VI скликання було прийнято рішення про передачу ОСОБА_8 в оренду терміном на п'ять років із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 28 кв. м для встановлення тимчасового металевого гаража.

4 грудня 2012 року між ОСОБА_8 та Октябрською районною у м. Полтава радою було укладено договір оренди на строк до 26 квітня 2017 року, згідно з умовами якого орендар прийняв в оренду земельну ділянку для встановлення тимчасового металевого гаража. Після закінчення строку договору орендар мав переважне право на поновлення його на новий строк, повідомивши орендодавця письмово про такий намір.

21 січня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_8

Після смерті чоловіка, у встановлений законом строк вона прийняла спадщину та 4 серпня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким успадкувала 1/4 частини автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що вона як спадкоємець після свого чоловіка має право на спадкування права оренди земельної ділянки, оскільки таке право входить до складу спадщини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалоюапеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, виходячи із того, що до спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Правило статті 1225 ЦК України слід розуміти так, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У процесі розгляду справи судами було встановлено, що за життя спадкодавець набув право на оренду вказаної земельної ділянки строком на п`ять років, на якій встановлено тимчасовий металевий гараж. Однак чинним цивільним законодавством не визначено порядку оформлення права власності як на об`єкт нерухомості на тимчасовий металевий гараж.

Крім того, судами було встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах житлової забудови міста та відповідно до рішення Полтавської міської ради від 13 серпня 2009 року «Про порядок розміщення та будівництво гаражів для легкових автомобілів у м. Полтава», яким затверджено Порядок розміщення та будівництво гаражів для легкових автомобілів у м. Полтава, надання її у користування визначено окремій категорії осіб, які мають відповідні пільги. За життя ОСОБА_8 мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій.

З урахуванням викладеного, суди правильно вважали, що право користування на спірну земельну ділянку у порядку спадкування не може бути передано спадкоємцям.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: